Справа № 991/6611/23
Провадження № 1-кс/991/6627/23

УХВАЛА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
02 серпня 2023 року                                                                        м. Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду         ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання                 ОСОБА_2 ,
прокурора                                                 ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_4                адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2016 року за № 42016000000003949,
В С Т А Н О В И Л А :
 
І. Суть клопотання
 
1.1. 24 липня 2023 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 від 22 червня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2016 року за № 42016000000003949.
Скарга обґрунтована незгодою адвоката з підставою закриття кримінального провадження, зокрема, на його думку, прокурор констатував відсутність в діях ОСОБА_4 складів кримінального правопорушення, попри це кримінальне провадження закрите на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, - у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Постанова, на переконання адвоката, не містить посилання на докази, які на думку сторони обвинувачення встановлені для доведення винуватості ОСОБА_4 в суді.
Разом з тим адвокат ОСОБА_5 наголосив на згоді з мотивами прийнятого рішення про закриття кримінального провадження.
1.2. 26 липня 2023 року слідчому судді надійшли письмові заперечення прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у яких він просив відмовити у задоволенні скарги.
За твердженням прокурора, підстава закриття кримінального провадження, передбачена п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, належить до реабілітуючих підстав, а тому жодним чином не порушує права ОСОБА_4 . Закриття кримінального провадження з іншої реабілітуючої підстави не змінює правових наслідків для особи, а тому зміна підстави закриття шляхом задоволення скарги не відповідатиме меті судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Також прокурор повідомив, що в ході досудового розслідування було здобуто відомості, які пов`язують ОСОБА_4 з вчиненим кримінальним правопорушенням, втім у зв`язку з десятирічною давністю подій, які є предметом дослідження у кримінальному провадженні, вичерпано можливості здобути докази, достатні для доведення винуватості ОСОБА_4 в суді.
ІІ. Позиція учасників судового засідання
 
2.1. Адвокат ОСОБА_5 підтримав скаргу з наведених у ній мотивів та наголосив на тому, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення. Постанова прокурора, на його думку, фактично містить твердження про відсутність складу злочину, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
2.2. Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення скарги з мотивів, наведених у поданих ним письмових запереченнях, та додав, що під час досудового розслідування були встановлені обставини, які пов`язують ОСОБА_4 з кримінальним правопорушенням, зокрема про це свідчить підписання ним листа щодо відшкодування ПДВ, втім у межах строку досудового розслідування сторона обвинувачення не має реальної можливості встановити всі обставини злочину у мірі, достатній для складання обвинувального акта.
ІІІ. Мотиви та висновки слідчого судді
 
3.1. Дослідивши скаргу адвоката ОСОБА_5 , заперечення прокурора ОСОБА_3 та надані ними матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшла таких висновків.
3.2. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.
Пункт 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає право заявника оскаржити рішення прокурора про закриття кримінального провадження.
Під час оцінки наявності підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження слідчому судді належить проаналізувати як формальну складову цього рішення, так і його обґрунтованість, тобто відповідність цього рішення фактичним обставинам, за яких його ухвалено, а також законність - наявність для його ухвалення відповідних правових підстав.
3.3. Щодо додержання формальних вимог оскаржуваного рішення
 
Формальна сторона рішення передбачає дотримання встановлених вимог до його форми, а також наявність у особи, яка його ухвалила, відповідних повноважень.
Перелік вимог до форми постанови детектива встановлений ч. 5 ст. 110 КПК України, і у слідчого судді відсутні приводи констатувати їх недотримання, адже постанова містить всі передбачені зазначеною нормою реквізити та відомості, зокрема, зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви, якими керувався прокурор, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону, на підставі яких її винесено.
Також у слідчого судді відсутні приводи ставити під сумнів наявність у прокурора ОСОБА_3 повноважень щодо ухвалення цього рішення, оскільки їх підтверджено наданими процесуальними документами та їх наявність не спростовувалася адвокатом ОСОБА_5 , а абз. 3 ч. 4 ст. 284 КПК України прямо визначене право прокурора виносити постанову про закриття кримінального провадження, у тому числі щодо підозрюваного, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 284 КПК України.
3.4. Щодо розмежування правових підстав закриття кримінального провадження
 
Оцінюючи підстави для винесення постанови, слідчий суддя звертає увагу, що за своєю правовою природою це рішення є формою закінчення досудового розслідування, яка фіксує волевиявлення сторони обвинувачення припинити вжиття процесуальних заходів, спрямованих на з`ясування обставин, з приводу яких було розпочате та здійснювалося досудове розслідування.
Можливі підстави такого рішення визначені ст. 284 КПК України.
Кримінальний процесуальний закон частково диференціює ці підстави лише за суб`єктом ухвалення відповідного рішення, втім у національній правовій доктрині склалася стала практика поділу їх на дві відносно самостійні групи, які розмежовуються за правовими наслідками, які має та чи інша підстава: реабілітуючі та нереабілітуючі підстави.
Перші за своєю природою є констатацією факту того, що особа (або підозрюваний чи обвинувачений) не вчинив злочину. По суті це формалізований висновок з боку держави, що особа не вчиняла кримінального правопорушення, а її дії не мають ознак кримінально караних діянь.
Нереабілітуючі підстави не вирішують або позитивно вирішують питання про вчинення особою кримінального правопорушення та можуть мати певні негативні наслідки для неї.
До реабілітуючих належать підстави, передбачені у пп. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України, зокрема, кримінальне провадження закривається в разі, якщо:
- встановлена відсутність події кримінального правопорушення;
- встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;
- не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Хоча ці підстави релевантні різним ситуаціям, які спонукають сторону обвинувачення закрити кримінальне провадження, їх об`єднує одна спільна риса - всі вони втілюють офіційне твердження держави про невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У контексті доводів скарги слід розмежувати другу та третю з цих підстав.
Досудове розслідування за своєю суттю є когнітивною діяльністю сторони обвинувачення, метою якої є з`ясування обставин, які відбулися у минулому. Вочевидь, з різних причин не завжди існує реальна можливість встановити з достатнім ступенем деталізації такі події та підтвердити їх доказами.
Констатація відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення передбачає ситуацію, коли слідчий (прокурор) зі ступенем повноти, достатнім для остаточного висновку, встановив обставини, які були предметом досудового розслідування, надав цим діям правову оцінку та констатував, що вони не містять всіх елементів складу кримінального правопорушення.
На противагу цьому, підстава, передбачена п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, по суті є констатацією неможливості встановити всі обставини (або підтвердити їх доказами) з незалежних від слідчого (прокурора) причин. І враховуючи, що за таких умов зробити однозначний та підтверджений доказами висновок про (не)винуватість особи неможливо, доцільність продовження досудового розслідування відсутня. В іншому випадку, у разі існування можливості встановити всі обставини та, відповідно дати їм правову оцінку, досудове розслідування мало б завершитись закриттям кримінального провадження на підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у разі відсутності події чи складу злочину, або зверненням з обвинувальним актом до суду (за загальним правилом) - у разі наявності в діях особи складу злочину.
Слід акцентувати увагу, що зазначена підстава не є припущенням про винуватість особи, а лише свідчить про припинення з`ясування обставин, з огляду не неможливість їх встановити з достатнім ступенем повноти для надання їм правової оцінки.
3.5. Щодо вмотивованості та обґрунтованості оскаржуваної постанови
 
Постанова прокурора від 22 червня 2023 року містить виклад ключових етапів досудового розслідування, зокрема, обставини затримання та повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке відбулося 09 серпня 2016 року, виділення матеріалів кримінального провадження, укладення угоди про визнання винуватості. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року зазначену угоду було затверджено, втім ухвалою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року його було скасовано. Після повторного звернення з угодою до суду ухвалою від 02 вересня 2022 року у її затверджені було відмовлено та матеріали кримінального провадження повернуто для продовження досудового розслідування.
Як зазначено у постанові, під час досудового розслідування розслідувалися обставини протиправного бюджетного відшкодування ПДВ на користь ТОВ «Мегатерий» за червень 2012 року у сумі 292 млн грн. Відповідними службовими особами ДПІ у Печерському районі м. Києва після надходження відповідних неправдивих декларацій товариства було складено довідки за результатами камеральних перевірок, якими підтверджено підстави відшкодування заявлених сум.
Зазначені суми включено до узагальнених інформацій та листами Голови ДПС України ОСОБА_6 та листами за підписом в.о. Голови ДПС України ОСОБА_4 від 27 липня 2012 року скеровані до Державної казначейської служби України та Міністерства фінансів України, що стало підставою для перерахування зазначених сум на рахунок ТОВ «Мегатерий».
У постанові прокурором констатовано, що ОСОБА_4 підписав 3 листа, які стали однією з низки дій різних осіб, які у своїй сукупності призвели до протиправного бюджетного відшкодування, втім стороною обвинувачення не здобуто докази того, що ОСОБА_4 мав відносини з ТОВ «Мегатерий», здійснював протиправний вплив на посадових осіб податкових органів щодо перевірки обґрунтованості відшкодування, підготовки документів з цього приводу, усвідомлював протиправний характер відшкодування ПДВ та мав умисел на заволодіння бюджетними коштами. Також прокурор послався на невстановлення факту зловживання ОСОБА_4 своїм службовим становищем чи підроблення ним документів.
Крім того, прокурор зазначив про отримання доказів, які мають протилежний та взаємовиключний зміст, та значний період, який минув з моменту вчинення дій, які є предметом розслідування, що, на його переконання, свідчить про неможливість з`ясування всіх обставин, які мають значення для досудового розслідування.
На підтвердження наведених у постанові обставин прокурор надав відповідні рішення судів, акт про результати перевірки на виконання листа Генеральної прокуратури України від 24 лютого 2015 року № 17/2/2-32829-14, висновок судово-економічної експертизи від 26 липня 2016 року № 11286/11844/16-45, узагальнену інформацію щодо відшкодування ПДВ, згідно якої сума відшкодування ПДВ склала понад половини загальної суми відшкодування по м. Києву за відповідний місяць, протоколи допиту свідків та інші матеріали.
Отже, під час досудового розслідування було встановлено певний зв`язок ОСОБА_4 з обставинами, які є предметом розслідування, зокрема підписання ним документів, що стало однією з ланок у ланцюзі дій різних осіб, які у своїй сукупності призвели до відшкодування ПДВ на користь ТОВ «Мегатерий». Зазначений факт не спростовував адвокат ОСОБА_5 .
Проте, прокурором під час досудового розслідування не здобуто відомостей та доказів, достатніх для надання правової оцінки діям ОСОБА_4 в частині наявності чи відсутності в його діях ознак кримінального правопорушення. Стороною захисту також не надано доказів, які б були достатніми для категоричного висновку про відсутність складу злочину та, відповідно, закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Підсумовуючи, слідчий суддя оцінює постанову прокурора як належним чином вмотивовану, вона містить послідовний та деталізований виклад обставин, які підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами, а також мотиви, якими керувався прокурор під час її винесення, які є логічними, зрозумілими та релевантними встановленим обставинам. За таких обставин відсутні підстави констатувати незаконність та необґрунтованість прийнятого прокурором рішення.
3.6. Щодо додержання презумпції невинуватості
 
Презумпція невинуватості є загальною засадою кримінального провадження, яка передбачена ст. 17 КПК України та визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Безпідставними є твердження адвоката ОСОБА_5 про порушення презумпції невинуватості у зв`язку із закриттям кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Як вже зазначала слідчий суддя, зазначена підстава не свідчить ані про констатацію, ані про припущення, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Вона свідчить виключно про припинення з`ясування обставин з огляду на фактичну неможливість їх встановлення. Постанова прокурора також не містить тверджень про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.
Підтвердженням цієї позиції є той факт, що законодавець не розмежовує правових наслідків в частині правових підстав ухвалення виправдувального вироку, чи то з підстав відсутності складу кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, який кореспондує п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України), чи недоведення факту, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим (п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, який релевантний п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України).
До того ж, закриття кримінального провадження судом апеляційної інстанції з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, є розповсюдженою практикою та не розглядається Верховним Судом як порушення презумпції невинуватості (постанова від 29 червня 2023 року у справі № 759/9497/17).
Отже, закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України не дає жодних підстав для припущення про можливість порушення презумпції невинуватості, адже, як слушно зазначав адвокат ОСОБА_5 , недоведена винуватість тотожна доведеній невинуватості. 
3.7. Щодо відповідності порушуваного в скарзі питання меті судового контролю
 
Відповідно до ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.
Отже, змістом процесуальної діяльності слідчого судді є захист та відновлення у визначеному кримінальним процесуальним законом порядку порушених прав, свобод та інтересів особи. Вочевидь, однією з обов`язкових підстав для захисту та відновлення прав та свобод є існування факту їх порушення.
Втім, адвокат ОСОБА_5 не навів у скарзі, які саме права та свободи ОСОБА_4 порушує закриття кримінального провадження за п. 3, а не п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. У судовому засіданні адвокат послався на певні негативні наслідки для репутації ОСОБА_4 , втім жодним чином не обґрунтував, в чому саме вони можуть полягати. Як вже зазначала слідчий суддя, жодних відмінностей у правових наслідках для особи у разі закриття кримінального провадження за п. 1, 2 чи 3 зазначеної норми ані кримінальний процесуальний закон, ані інше законодавство не передбачає. Згадані підстави є реабілітуючими, а закриття з них кримінального провадження є твердженням про невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Адвокат не зазначив, яким чином може покращити становище ОСОБА_4 закриття кримінального провадження з іншої підстави.
За таких обставин задоволення скарги не відповідатиме меті судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.
3.8. Висновки слідчого судді
 
Враховуючи, що постанова прокурора від 22 червня 2023 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, жодним чином не порушує прав і свобод ОСОБА_4 , зокрема, презумпцію невинуватості, скарга адвоката ОСОБА_5 не переслідує відновлення будь-яких прав особи, а її задоволення не відповідатиме меті судового контролю, у задоволенні скарги слід відмовити. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И Л А :
 
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора від 22 червня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2016 року за № 42016000000003949, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_1