ф
УХВАЛА

08 серпня 2023 року 
м. Київ

справа №990/161/23
адміністративне провадження №П/990/161/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Стеценка С.Г.,  перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

03.08.2023 ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся через "Електронний суд" до Верховного Суду, як суду першої інстанції, з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - відповідач), в якому просить:
- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України повторно розглянути його запит про отримання  публічної інформації від 27.07.2023 з урахуванням висновків суду і надати позивачеві запитувану публічну інформацію в електронному вигляді;
- допустити рішення суду до негайного виконання згідно з частиною першою статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України);
- стягнути на його користь із відповідача судові витрати у вигляді судового збору.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у адміністративній справі, Суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з приписами частини четвертої статті 266 КАС України щодо повноважень Верховного Суду, яким кореспондують положенням частини першої                            статті 5 КАС України щодо способів судового захисту, Верховний Суд за наслідками розгляду зазначеної категорії адміністративних справ може: 1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині; 2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов`язати Верховну Раду України, Президента України, Кабінет Міністрів України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Так, відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. 
Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають з фізичними чи юридичними особами у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.
Отже, законодавець закріпив за позивачем право на звернення до суду, право обирати спосіб захисту, визначати підстави позову та одночасно передбачив обов`язок останнього зазначити це в позовній заяві, а також доводити правомірність вимог.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 27.07.2023 відповідачем було оприлюднено Декодовані та загальні результати кваліфікаційного іспиту, складеного кандидатами на посаду судді місцевого суду в липні - серпні 2019 року (щодо добору, оголошеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.04.2017 № 28/зп-17).
27.07.2023 позивач подав до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України запит про надання публічної інформації (шляхом надіслання на електронну пошту з накладенням на нього КЕП), у якому просив надати в електронному вигляді копії письмових робіт, складених кандидатами в ході вищевказаного іспиту. 
02.08.2023 позивач отримав від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відповідь, датовану цим же днем, у якій повідомляється наступне:
1)          запитувана інформація віднесена до службової;
2)          практичні завдання, які виконували кандидати, можуть бути використанні під час реалізації Вищою кваліфікаційною комісією суддів України наступних процедур суддівської кар`єри;
3)          доступ до зошитів для виконання практичних завдань не надається для захисту репутації та прав кандидатів на посаду судді та підтримання авторитету й неупередженості правосуддя, оскільки розголошення такої інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам, а шкода від оприлюднення цієї інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Позивач, посилаючись на судову практику Великої Палати Верховного Суду,  Верховного Суду, Європейського суду з прав людини, Конституційного Суду Вірменії, Конституційного Трибуналу Польщі та іншу зарубіжну судову практику конституційних судів, зазначає, що відсутні підстави для відмови у наданні йому запитуваної інформації.
При цьому, в прохальній частині позову позивач просить Суд зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України повторно розглянути його запит про отримання  публічної інформації від 27.07.2023 з урахуванням висновків суду і надати йому запитувану публічну інформацію в електронному вигляді.
Верховний Суд, проаналізувавши позовну заяву, вважає, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.
1. Позовна заява не містить вимоги про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності відповідача, які обумовлюють покладення на нього відповідних обов`язків.
Верховний Суд звертає увагу, що виходячи з положень частини першої статті 5 та частини другої статті 245 КАС України передумовою застосування такого способу захисту прав, як заявлено позивачем, є визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки заявлений позивачем спосіб захисту може бути реалізований лише за умови попереднього визнання рішень, дій чи бездіяльності відповідача протиправними.
У зв`язку з вказаним, позивачу відносно вказаної вимоги зобов`язального характеру необхідно було визначитись з питанням щодо заявлених позовних вимог із зазначенням - які протиправні дії вчинені відповідачем, чи допущена протиправна бездіяльність або ж прийнято протиправне рішення, що є передумовою застосування заявленого позивачем способу захисту.
2. В позовній заяві позивач не зазначає, в чому полягає порушення його прав, свобод та інтересів з боку відповідача.
Так, за правилами пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Тобто особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (діями, рішенням чи бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.
Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але вимагає щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.
Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не зазначає, в чому полягає порушення його прав, свобод та інтересів з боку Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в межах її повноважень та, відповідно, відсутнє правове обґрунтування позовних вимог у цій частині, що не узгоджується зі змістом позовних вимог і повноваженнями суду, наведеними в частині першій статті 5 і частині четвертій статті 266 КАС України.
Отже, наведене свідчить про недотримання позивачем вимог пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України та є недоліками позовної заяви, що, в свою чергу, створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.
3. В позовній заяві не зазначено місце проживання чи перебування позивача.
Так, пунктом 2 частини п`ятої статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються: місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Позивач у позовній заяві вказав електронну пошту, номер телефону, та адресу  у такому вигляді: 36007, м. Полтава, А/С №161.
Поряд з цим, Суд звертає увагу, що а/с для листування (абонементна скринька, або абонентська поштова скринька), не є місцем проживання чи перебування особи, а в розумінні вимог статті 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» від 04.10.2001 №2759-III - є (спеціальною)/скринькою із засобами для запобігання несанкціонованому доступу, що: встановлюється в об`єктах поштового зв`язку і орендується адресатом на визначений термін для одержання на його ім`я поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань; або призначена для одержання адресатами простих поштових відправлень, періодичних друкованих видань, повідомлень про надходження реєстрованих поштових відправлень.
Вказане свідчить про недотримання позивачем вимог пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України та є недоліком позовної заяви.
Відповідно до частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до Суду  протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху: уточненої позовної заяви, із приведенням її у відповідність до вимог пунктів 2 та 9 частини п`ятої статті 160 КАС України, а також з урахуванням положень частини першої статті 5 та частини другої статті 245 КАС України, у якій уточнити предмет спору, зміст позовних вимог та їх відповідне нормативно-правове обґрунтування, вказати в чому полягає порушення його прав, свобод та інтересів з боку Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в межах її повноважень та, відповідно, навести правове обґрунтування позовних вимог у цій частині, а також зазначити місце проживання чи перебування позивача.
Суд роз`яснює позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута особі, що її подала з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої                                        статті 169 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.                 

...........................

С.Г. Стеценко,
Суддя Верховного Суду