ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 вересня 2023 року 	м.Суми	

Справа №592/2479/23 
Номер провадження 22-ц/816/1254/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 

сторони:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Мазурової Катерини Дмитрівни
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 червня 2023 року, у складі судді Косолап М.М., ухвалене у м.Суми, повний текст якого складено 09 червня 2023 року, 
                                                           в с т а н о в и в :
24 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання.
Свої вимоги мотивувала тим, що з 12.09.2003 по 30.07.2010 перебувала у шлюбі з відповідачем від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_3 , який проживає разом з нею. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03.12.2020 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16.10.2020. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_3 сину виповнилося 18 років, але не зважаючи на досягнення повноліття, він є учнем 11 класу Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 15 імені Д.Трубіна м. Суми Сумської області. Враховуючи, що освітній навчальний процес у школі передбачає денну форму навчання, тому він позбавлений можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати дохід для забезпечення потреб своєї життєдіяльності та забезпечення потреб, пов`язаних з навчальним процесом, стипендію або будь-які інші виплати пов`язані з навчанням не отримує, а відтак потребує матеріальної допомоги від батьків. Син після закінчення навчання у школі має намір вступити до вищого навчального закладу і отримати повну вищу освіту, для цього існує необхідність для придбання літератури, звернення до репетиторів та відвідування підготовчих курсів, що в свою чергу потребує матеріальних витрат. Посилаючись на те, що відповідач не бажає в добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, просила позов задовольнити.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти у розмірі 1/7 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період його навчання у КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 15 імені Д.Трубіна м. Суми Сумської області, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи стягнення з 24.02.2023 року. В іншій частині вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Мазурова К.Д., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суд змінити зменшивши розмірі аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання з 1/7 до 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. 
Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам перебування на утриманні відповідача його дружини ОСОБА_4 , яка не має доходу, її неповнолітнього сина від іншого шлюбу ОСОБА_5 , матері, хоча про це були надані докази. 
Вважає, що суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, безпідставно та необґрунтовано не взяв до уваги надані квитанції про оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , не надав жодної оцінки тій обставині, що відповідач на даний час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, двічі отримував поранення, контузії, проходив лікування у військових шпиталях, у зв`язку з чим отримав тимчасову непрацездатність.
Разом з тим, позивач не довела тих обставин, на які посилалась у позові та не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) з 12.09.2003 по 30.07.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.07.2010 (а.с. 13).
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
13.03.2015 ОСОБА_7 змінила прізвище та ім`я на ОСОБА_1 (а.с. 14).
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03.12.2020 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16.10.2020 (а.с. 12). 
Син сторін ОСОБА_3 є учнем 11-А класу Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 15 імені Д.Трубіна м. Суми Сумської області (а.с. 11).
22.08.2014 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , з якою мають спільну дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 45, 46).
Дружина відповідача ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 47).
20.01.2020 року між дружиною відповідача ОСОБА_4 та АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 491018852 умовами якого передбачено повернення суми кредиту періодичними щомісячними платежами (а.с. 52-58).
Згідно довідки Відділу у справах сім`ї, молоді та спорту Сумської міської ради № 709 від 15.09.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знаходяться в базі даних відділу як багатодітна родина та виховують трьох дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 51).
Відповідач перебуває на військовій службі за контрактом (військова частина НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ) з 24.12.2020 та у період з 24.02.2022 по 05.04.2022, з 28.04.2022 по 08.05.2022, з 22.05.2022 по 31.05.2022, з 26.06.2022 по 13.08.2022, з 11.09.2022 по 30.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (а.с. 48, 49).
З 02.05.2022 по 08.05.2022 та з 11.05.2022 по 19.05.2022 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги». 08.05.2022, 28.05.2022 проходив лікування у військових шпиталях у зв`язку з отриманими травмами внаслідок військових дій (а.с. 81-88).
За період з 01.10.2022 по 31.03.2023 грошове забезпечення ОСОБА_2 склало 449459,32 грн. без утримання податків, з яких утримано 74628,96 грн. на сплату аліментів, що підтверджується Довідкою військової частини НОМЕР_2 від 14.05.2023 № 2044 (а.с. 102).
ОСОБА_2 з 08.12.2022 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 31).
У 2022-2023 роках відповідач періодично здійснював платежі за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 59-64).
Мати відповідача ОСОБА_10 є особою похилого віку, знаходиться під наглядом сімейного лікаря та потребує постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування (а.с. 79). У період з 2022 року по 2023 рік ОСОБА_2 здійснював перекази грошових коштів на картковий рахунок матері ОСОБА_10 , що підтверджується випискою з карткового рахунку останньої та квитанція АТ «Ощадбанк» (а.с. 66-78). Крім того, з виписки по картковому рахунку ОСОБА_10 вбачається, що вона отримує виплати Пенсійного фону (пенсію), а також на її рахунок перераховувались кошти ОСОБА_11 .
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та, визначаючи до стягнення аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/7 частини доходів відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріальних витратах на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання зобов`язані брати участь обоє з батьків, беручи до уваги розмір доходу відповідача, стан його здоров`я, наявність іншої неповнолітньої дитини, вважав, що відповідач, як батько дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, а син у зв`язку з навчанням її потребує.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Частиною 1 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 
За частиною 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначаючи розмір належних до стягнення аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у відзиві на позов та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.
Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Як вбачається з матеріалів справи, повнолітній син сторін на момент пред`явлення позову продовжує навчання в 11 класі загальноосвітньої школи і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька на період свого навчання. Він зареєстрований та проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні.
Суд прийняв до уваги, що відповідач перебуває на військовій службі за контрактом, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, у зв`язку з чим проходив лікування у військових шпиталях, його дохід з жовтня 2022 по березень 2023 становить 449459,32 грн., на його утриманні перебуває неповнолітня донька від іншого шлюбу - ОСОБА_8 . Також суд врахував, що ОСОБА_2 надає грошову допомогу на утримання матері ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку, має захворювання.
Крім того, суд обґрунтовано вважав, що неповнолітнього сина дружини відповідача від іншого шлюбу ОСОБА_5 , повинні утримувати його батьки, а не відповідач.
Твердження представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано всі надані відповідачем докази, неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на ті ж обставини, що і в апеляційній скарзі, яким судом першої інстанції надана належна оцінка у сукупності з наявними у справі доказами та які враховані при ухваленні рішення.
Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на період навчання сина сторін, на думку колегії суддів апеляційного суду, є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд 
                                                    п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Мазурової Катерини Дмитрівни залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов