КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Смик С.І.
Єдиний унікальний номер справи № 757/31720/21-п
Апеляційне провадження № 33/824/2211/2023
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 липня 2023 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ  Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року провадження по справі щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю у її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд всебічно не дослідив матеріали справи, не дослідив всі наявні у матеріалах справи докази, не з`ясував всі обставини справи, внаслідок чого безпідставно звільнив ОСОБА_2 від відповідальності за вчинене порушення. 
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Клопотання мотивує тим, що не був учасником судового розгляду справи, у судовому засіданні він присутній не був, про постанову дізнався із ЄДРСР лише 20 лютого 2023 року.
Апеляційний суд вважає зазначені причини пропуску строку поважними, тому строк на апеляційне  оскарження постанови суду підлягає поновленню. 
В судове засідання до Київського апеляційного суду з`явились представник ОСОБА_1 адвокат Ларичев В.В., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити із викладених підстав, та ОСОБА_2 яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вказувала, що у її діях не було складу правопорушення, тому постанова суду першої інстанції є законною та не підлягає скасуванню.
Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 травня 2021 року серії ВАБ №381161,   23 березня 2021 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУнАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків, особи, яка постраждала, щодо обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення або будь-яких інших доказів на підтвердження фактів, викладених у протоколі.
Суд самостійно не може встановлювати обставини вчинення правопорушення, та розглядає справу в межах обставин адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі, і не може з власної ініціативи вийти за межі зазначених в протоколі обставин правопорушення та конкретної норми, яка ставиться у вину особі відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії ( Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, зафіксовані у встановленому порядку щодо фактів застосування ОСОБА_2 насильства до члена сім`ї.
Крім цього, суд звернув увагу, що об`єктивна сторона правопорушення у протоколі не розкрита.
Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.173-2 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично з наведених вище обставин.
Як визначено положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.      
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП,доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їх достовірність і допустимість, в той час як вказані апелянтом обставини не знайшли підтвердження у матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власній переоцінці апелянтом обставин, що передували складенню протоколу, та доказів, наявних у матеріалах справи. Пояснення апелянта не підтверджують наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини. Належна оцінка обставинам справи надана суддею Печерського районного суду м. Києва, з якою апеляційний суд погоджується. 
Порушень норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної постанови судом не встановлено.
За таких обставин суд доходить висновку, що постанова Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського                   
апеляційного суду                                                                                          М.В. Мережко