ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/838/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №2322/395/11 Категорія: на ухвалу 	Романова О.Г. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.
секретар Любченко Т.М.

учасники справи: 
скаржник – ОСОБА_1 ;
представник скаржника – адвокат Пилипенко Ростислав Борисович;
суб`єкт оскарження – приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович;
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2023 року про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні щодо оцінки нерухомого майна – земельної ділянки ОСОБА_1 та на постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича від 04 листопада 2022 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності, 
в с т а н о в и в:

У провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває вказана цивільна справа.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Романової О.Г. у цій справі від усіх проваджень по скаргам ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця Недоступа Д.М.
Застосовано відносно ОСОБА_1 заходи процесуального примусу та стягнуто з нього на користь держави в особі Державної судової адміністрації України штраф у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5368 грн.
Ухвала обґрунтована тим, що неодноразове звернення скаржника із заявами про відвід судді із однакових мотивів у зв`язку із незгодою з процесуальними рішеннями судді Романової О.Г., а також образливе висловлювання на адресу суду та інших осіб, суд визнав неприпустимою поведінкою та зловживанням процесуальними правами.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2023 року про застосування відносно нього заходів процесуального примусу.
В апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції не мотивував належним чином в оскаржуваній ухвалі підстави для застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді значного за розміром штрафу в сумі 5368 грн, та не вказав, які саме образи в буквальному значенні цього поняття були викладені позивачем у його заявах про відвід головуючого судді Романової О.Г.
Зазначає, що в ухвалі не конкретизовано в чому саме полягав вияв можливої неповаги ОСОБА_1 до головуючого судді та не зазначено жодного слова із заяв про відвід, яким було б нанесено якісь персональні образи чи неповага до судді.
Зазначає, що в ухвалі суду лише констатовано, що ОСОБА_1 заявлено три відводи головуючому судді Романовій О.Г., однак, у ній взагалі не конкретизовано, яка саме із поданих позивачем заяв є виявом зловживання процесуальними правами з боку позивача, не зазначено дату подання цих заяв та не наведено відомості про підстави заявлення позивачем таких відводів, результати їх розгляду та інше.
Вважає, що судом приховано той факт, що всі три відводи заявлялися ОСОБА_1 з різних підстав, зважаючи на істотні недоліки в роботі головуючої судді Романової О.Г. під час вирішення скарги боржника та незабезпечення належного дослідження доказів.
Стверджує, що суддя Романова О.Г. повинна була заявити самовідвід ще до моменту прийняття справи до свого провадження, оскільки ще 21 вересня 2021 року у справі № 709/665/20 задовольнила заяву про відвід від розгляду цивільної справи та вказала на наявність у позивача ОСОБА_1 тривалої конфліктної ситуації з усіма суддями Чорнобаївського районного суду Черкаської області.
Вказує, що застосовуючи заходи процесуального примусу до ОСОБА_1 , суддя Романова О.Г. не звернула увагу на нетактовну поведінку зі сторони представника суб`єкта оціночної діяльності ПП «Ажіо» Кононенко Т.
Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не вказано, що серед приводів для заявлення ОСОБА_1 відводів є не лише втрата довіри позивачем до вказаного складу суду і подання останнім скарг до Вищої ради правосуддя, але і подання заяв до ДБР і Генеральної прокуратури про відкриття кримінальних проваджень по факту неправомірних дій суддею Романовою О.Г. при здійсненні судочинства у справі № 2322/395/11. Скаржник вважає, що цей факт зумовив прийняття оскаржуваної ухвали, що є засобом тиску на позивача від подальших його дій відносно судді ОСОБА_2 .
Також вказує, що в ухвалі суду не зазначено про заявлення ОСОБА_1 великої кількості процесуальних клопотань, що вказує на його активну процесуальну поведінку в ході судового процесу.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною 3 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У відповідності до положень ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право:
1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;
2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;
3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;
4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;
5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;
6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
2. Учасники справи зобов`язані:
1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;
2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;
3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;
4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;
5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;
6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;
7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
За умовами статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Під зловживанням цивільними процесуальними правами слід розуміти певні дії однієї зі сторін спору, що спрямовані на затягування строків розгляду справи, на спричинення додаткових необов`язкових, виходячи з матеріалів справи, витрат сторони, на вчинення стороною позасудових дій, які фактично свідчать про визнання позовних вимог, та/ або інших дій, що передбачені законом та/ або є такими, що на розсуд суду мають на меті створення перешкод здійсненню належного судочинства у конкретному спорі, тим самим перешкоджаючи доступу сторони до правосуддя та реалізації права на справедливий суд.
Згідно зі статтею 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 144 ЦПК України, одним із заходів процесуального примусу є штраф.
Відповідно до статті 148 ЦПК Українисуд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:
1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;
2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;
3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;
4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;
5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.
У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.
Постановляючи ухвалу про застосування щодо позивача у справі ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у виді штрафу, суд першої інстанції вказав, що суд вважає неодноразове звернення скаржника із заявами про відвід із одних і тих же самих мотивів, образливе висловлювання на адресу суду та інших осіб, неприпустимою поведінкою. У зв`язку із наведеним суд прийшов до висновку, що скаржник зловживає процесуальними правами, тобто, вживає дії, що спрямовані на перешкоджання розгляду справи, тому до нього слід застосувати заходи процесуального примусу у виді штрафу.
Із матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_1 24 березня 2023 року, 07 квітня 2023 року подавав до суду про відвід головуючій судді Романовій О.Г.
Ухвалами Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 березня 2023 року, від 07 квітня 2023 року у задоволенні заяв про відвід відмовлено.
13 квітня 2023 року ОСОБА_1 знову подав заяву про відвід судді Романовій О.Г.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді відмовлено та застосовано щодо ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у виді штрафу.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
В оскаржуваній ухвалі суду відсутній висновок суду, що подання відводу ОСОБА_1 є зловживанням процесуальними правами, а лише вказано про неодноразове звернення скаржника із заявами про відвід із одних і тих же самих мотивів, образливе висловлювання на адресу суду та інших осіб, що суд вважає неприпустимо поведінкою. 
Крім того в ухвалі суду вказано на образливе висловлювання на адресу суду та інших осіб, однак, не зазначено, які саме висловлювання скаржника суд вважає образливими.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що застосування щодо ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у виді штрафу є передчасним та не належним чином не обгрунтованим, тому ухвала суду в цій частині підлягає до скасування.
Колегія суддів зазначає, що ухвала суду в частині відмови у задоволенні відводу апеляційним судом не переглядається, оскільки вона відповідно до ст. 353 ЦПК України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2023 року в частині застосування відносно ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у виді штрафу та стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України штрафу у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5368 грн., скасувати.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 квітня 2023 року в частині застосування відносно ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у виді штрафу та стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України штрафу у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5368 грн., скасувати
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 01 вересня 2023 року.

Судді