справа № 761/31610/21                                   головуючий у суді І інстанції Юзькова О.Л.
провадження № 22-ц/824/5877/2023             суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
02 серпня 2023 року                                                                                        м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2021 року ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 5 691 грн. 03 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 березня 2018 року між позивачем та ТОВ «Венбест» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № К098710, предметом якого є страхування транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 . 01 грудня 2018 року по вул. Б. Хмельницького, 9-а в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу «Lexus» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП. Враховуючи наявність договору страхування, ТОВ «Венбест» звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Товариством, на підставі зібраних документів складено страховий акт № 180000192568 на суму 17 169 грн. 18 коп., а також здійснено виплату страхового відшкодування в зазначеній сумі, що підтверджується платіжними дорученнями №ЗР020695. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Країна» згідно полісу АМ 2838829, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн. Зазначена страхова компанія сплатила позивачу частину страхового відшкодування у розмірі 11 478 грн. 15 коп., а тому з відповідача підлягає стягненню залишок шкоди у розмірі 5 691 грн. 03 коп.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року позов ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишено без задоволення. 
В апеляційній скарзі ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Тому різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків, тобто, ОСОБА_1 . При цьому, відповідачем не спростовано розрахованої позивачем вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу, ні розрахунку ПрАТ «СК «Країна» розміру страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, хоча, як зазначається в рішенні суду, відповідач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суд не звернув уваги, що різниця між виплаченою позивачу страховиком ПрАТ «СК «Країна» сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП викликана, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61- 11244св19); від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/ 16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Таким чином, оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розмірам шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.    
Судом встановлено, що 07 березня 2018 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «Венбест» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № К098710 за умовами якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 .
01 грудня 2018 року в м. Києві по вул. Б. Хмельницького, 9-А відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та автомобіля «Lexus» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року винним у порушенні п. 10.9 ПДР України визнано водія ОСОБА_1 та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з постанови, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, відповідно до ст. 979 ЦК України.
За заявою страхувальника та на підставі зібраних документів (акт огляду транспортного засобу, ремонтна калькуляція № 2018_12_05), позивачем складено страховий акт № 180000192568 на суму 17 169 грн. 18 коп.
13 березня 2019 року ТОВ «Венбест» отримало страхове відшкодування від позивача у розмірі 17 169 грн. 18 коп., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР020695 від 13 березня 2019 року.
Як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Країна» за полісом АМ2838829.
За таких обставин, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу та отримав 27 червня 2019 року частину страхового відшкодування у розмірі 11 478 грн. 15 коп.
Представник позивача зазначає, що оскільки розмір витрат ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на виплату страхового відшкодування становить 17 169 грн. 18 коп., при цьому полісом № АМ2838829 покрито лише частину шкоди на суму 11 478 грн. 15 коп., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача становить 5 691 грн. 03 коп.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для стягнення з ОСОБА_1 в порядку ст. 1194 ЦК України суми у розмірі 5 691 грн. 03 коп. відсутні.
Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Разом з тим, згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, від27.03.2019 р. у справі № 752/16797/14-ц).
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вказувало про те, 07 березня 2018 року між позивачем та ТОВ «Венбест» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № К098710, предметом якого є страхування транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 .
01 грудня 2018 року по вул. Б. Хмельницького, 9-а в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу «Lexus» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . 
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Товариством, на підставі зібраних документів складено страховий акт № 180000192568 на суму 17 169 грн. 18 коп., а також здійснено виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями №ЗР020695.
Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Країна» згідно полісу АМ 2838829, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн. 
Зазначена страхова компанія сплатила позивачу частину страхового відшкодування у розмірі 11 478 грн. 15 коп., а тому з відповідача підлягає стягненню залишок шкоди у розмірі 5 691 грн. 03 коп.
При цьому, звертаючись до суду з апеляційною скаргою ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вказувало про те, що страховик ОСОБА_1 здійснив відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, визначеному законодавством. А, відтак, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу має відшкодовувати відповідач ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до платіжного доручення №10691 від 27 червня 2019 року ПАТ «СК «Країна» відшкодувало ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в порядку регресу суму коштів у розмірі 11 478 грн. 15 коп.
Разом з тим, матеріали справи не містять розрахунку ПАТ «СК «Країна»   зазначеного відшкодування в сумі 11 478 грн. 15 коп., а, відтак, доводи апеляційної скарги в частині, що ПАТ «СК «Країна» виплатило страхове відшкодування з урахуванням зносу є лише позицією позивача, яка не підтверджена жодним доказом.
Заявляючи зазначений позов та вказуючи, що підставою відповідальності відповідача є недостатність виплаченого відшкодування, позивач не посилався на обставини, про які вказує в апеляційній скарзі, а саме про необхідність відшкодування шкоди без врахування зносу та не пов`язував недостатність суми виплаченого страхового відшкодування з зазначеними обставинами.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, оскільки доводів, заявлених в суді апеляційної інстанції позивачем при подачі позовної заяви не заявлялося, то суд першої інстанції обґрунтованого відмовив у задоволенні позову, розглядаючи справу в межах позовних вимог та з урахуванням того, що сума страхового відшкодування виплачена позивачем у розмірі 17 169 грн. 18 коп. повністю охоплюється лімітом відповідальності страхової компанії, в якій була застрахована цивільно - правова відповідальність винуватця ДТП.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, доводами апеляційної скарги не спростовуються, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення. 
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді                                                                                             Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                       Кашперська Т.Ц.
 
            Яворський М.А.