ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4111/23 Справа № 183/2912/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 48  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Шавкун Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргоюОСОБА_1 
на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи: орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 2001 року по грудень 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який в подальшому було розірвано. 
Зазначає, що від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживали з ОСОБА_1 та її матір`ю - ОСОБА_5 у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також був зареєстрований та мешкав ОСОБА_2 . 
Вказує, що з метою уникнення конфліктів, провокованих ОСОБА_1 та її матір`ю (в основному щодо виховання дітей, щодо зменшення залежності дитини від гаджетів, комп`ютера, котрий з дозволу ОСОБА_1 та її матері великим протягом часу безконтрольно дивився відео, грався й зіпсував зір до 60%) та таким чином виключити нервування дітей, вимушений був з січня 2021 року проживати окремо.
У подальшому особисто лікував дитину у офтальмологічній приватній лікарні та виправив зір до 90%. 
Зазначає, що є пенсіонером МВС України, має вищу гуманітарну юридичну освіту, у нього був додатковий час й велике бажання на спілкування й виховання дитини; взагалі у нього нормальне ставлення до людей; підтримує здоровий образ життя, до алкоголю байдужий та прагне культивувати це дітям. Також, постійно займався з дітьми вихованням та соціальним розвитком, добровільно сплачує кошти на утримання обох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно своєї заяви.
Вважає, що ОСОБА_1 підлегла чужому негативному впливу, особливо з боку її матері, в силу особистої образи на нього, навмисно й усвідомлено, незле йому, приблизно з травня 2021 року, всупереч інтересів дітей, постійно стала перешкоджати у спілкуванні з ними, негативно налаштовувала їх по відношенню до нього, забороняла зустрічатися з ними, навіть у вихідні дні та свята, неодноразово стверджувала, що дозволить бачитися та спілкуватися з меншим сином ОСОБА_6 , забороняла забрати сина ОСОБА_6 з дитсадка, погуляти з ним у дворі на ігровий майданчику біля вікон квартири в колі сусідських дітей, сходити до парку, до розважального дитячого комплексу, зводити його в бібліотеку чи до спортивних секцій, - усе це в зоні пішохідного доступу до 500 метрів. У рідкі зустрічі, при спілкуванні з дитиною у присутності ОСОБА_1 , дитина, під впливом її провокативної поведінки та навіяних нею негативних спогадів, нервувала та поспішала до дому. Крім того ОСОБА_1 переконала старшого сина - ОСОБА_3 , котрий зараз навчається у ВУЗІ в м. Києві, заблокувати телефонний та інтернет зв`язок з ним.
Зазначає, що у свою чергу, заради дітей, без зволікань, на прохання ОСОБА_1 , 05 червня 2021 року надав їй нотаріально завірену заяву-довіреність на виїзд дітей за кордон (до Туреччини та Єгипту) в будь який зручний час.
Існування перешкод та заборону з боку ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми весною 2021 року опосередковано підтверджується тим, що вже з 05 квітня 2021 року почав збирати відповідні документи для надання їх до суду в якості доказів його прагнення до розвитку дітей.
За таких обставин, заради збереження психіки дитини, був вимушений максимально зменшити своє спілкування з меншим сином та на початку червня 2021 року звернувся до Служби у справах дітей Сєвєродонецької ВЦА із заявою про вільне спілкування з дитиною без участі ОСОБА_1 .
Зазначає, що розпорядженням №1511 від 19 серпня 2021 керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації, було визначено часи спілкування: у вівторок та четвер з 16.30 год. до 18.00 год., у суботу з 10.00 год. до 14.00 год., перші 6 місяців у присутності матері, а в інші дні та часи за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини. Крім того, рішенням попереджено про недопустимість налаштовування дитини проти кожного з батьків. 
Вказує, що такий маленький час на спілкування з дитиною, ОСОБА_1 постійно порушувала, а також часто штучно зменшувала за рахунок провокацій у ході зустрічі з сином й сумісних прогулянок утрьох. В інші дні та часи (в тому числі, неділя та свята) ОСОБА_1 навпаки категорично відмовляла йому у спілкуванні з сином, в тому числі телефоном; з початку навчального року з 01 вересня 2021 у першому класі СШ № 4 забороняла забрати його зі школи та відвести до дому (відстань 200 метрів), вивчати з ним шкільні домашні завдання; на його пропозицію відмовила у можливості запису дитини до спортивної секції (хоча він просив його про це), чим свідомо погіршує його правовий та психологічний стан, розриває їх з ним сімейні стосунки.
Також, ОСОБА_1 й в подальшому продовжила налаштовувати дитину проти нього, навіть при сумісних прогулянках переривала та забороняла його ініціативи з виконання невеличких розумних дитячих бажань сина (купити солодощі, фрукти, дині, кавуни та інше; погратися та побігати у дворі з дітьми, сходити на спортмайданчик, до парку, до невеличкого озера, - все фактично в пішій доступності 400-500 метрів), від чого дитина в подальшому починала нервувати й злитися.
Зазначає, що початок активного перешкоджання та провокативної поведінки з боку ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, та подальшого його негативного настроювання проти нього почалось саме у суботу 18 вересня 2021 року, приблизно о 12 годині, в єдиний вихідний день тижня (відповідно графіка), під час прогулянки з сином у дворі будинку. Остання, провокативно, штучно створила конфліктну ситуацію з мотивів зменшення й зміни часу спілкування з дитиною, поглядів на його виховання, напік нею відносин з цього приводу, після чого заборонила прогулянку з дитиною, завела до дому. 
В подальшому, 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до поліції із заявою про конфлікт з ним у суботу 18 вересня 2021 року, надавши викривлені необ`єктивні пояснення обставин та підґрунтя конфлікту, не відповідаючи дійсності. На підставі заяви, отримала довідку психолога щодо перенесеного психологічного насильства. Однак, в цій довідці немає обґрунтування про причинно-наслідковий зв`язок саме між його можливими виказуванням чи діями та її психологічним станом на час тестування, котрий був пригнічений фактично ще з початку бойових дій в країні з 2014 року, що спричинило їх внутрішнє переміщення та й на фоні не дуже задовільного економічного стану держави. Крім того, висновок психолога визиває сумнів, не є обов`язковими, та його треба було оцінювати у сукупності з іншими матеріалами, чого не було зроблено ні психологом, ні поліцією. Вважає, що саме дії ОСОБА_1 , з огляду на її провокації та психічну самозбудженість, природну нервовість, злобність та нестриманість при конфліктних ситуаціях, в зв`язку з налаштовуванням дітей проти нього, що псує психіку дитині й не було враховано у висновках психолога. 
Вказує, що довідку психолога в подальшому ОСОБА_1 використала для винесення поліцією тимчасового заборонного припису йому на спілкування з останньою строком на 10 діб, а в подальшому (за зловмисною метою ОСОБА_1 , для заборони йому відвідування й спілкування з дитиною по місцю проживання під час свят, дня народження чи можливого захворювання) для винесення Сєвєродонецьким міським судом обмежувального припису строком на три місяці з 17 листопада 2021 року до 17 лютого 2022 року на відвідування ним помешкання ОСОБА_1 , де також мешкали й його неповнолітні діти. Верховним Судом Касаційного цивільного суду 21 лютого 2022 року винесено ухвалу про відкриття провадження по справі №428/10786/21 за його касаційною скаргою на рішення Сєвєродонецького міського суду від 17 листопада 2021 року щодо винесення обмежувального припису після його апеляційного перегляду. Розгляд цієї справи на даний час триває, про що його повідомлено телефонограмою.
Зазначає, що у зв`язку з обмеженням у спілкуванні з дитиною, він повторно звернувся до Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ВЦА про збільшення часу для спілкування та виховання дитини. Нажаль, з урахуванням необ`єктивної довідки психолога, без урахування усіх обставин, на підставі частково викривлених свідчень ОСОБА_1 , оновленим розпорядженням Сєвєродонецької міської ВЦА № 2155 від 29 жовтня 2021 року, комісією, члени котрої не мають юридичної освіти (в основному вчителі), з емоційним підґрунтям, йому було встановлено зовсім нелогічний та і дуже малий хронометраж часу для спілкування з малолітнім сином - ОСОБА_4 .
Вказує, що з жовтня 2021 року ОСОБА_1 , фактично обмежила дитину та його у спілкуванні; заборонила спілкування у інші дні та часи, в тому разі у свята, навіть відмовила бути присутнім утрьох, з її участю, 14 жовтня 2021 року у державне свято - День захисників України на параді військової техніки у центрі м.Сєвєродонецька, з надуманих мотивів заборонила відвідувати дитину по місцю проживання, навіть коли він, зі слів ОСОБА_1 , себе не дуже гарно почував; не повідомляла про стан здоров`я дитини та відмовила бути присутнім у лікаря на час його огляду та купити необхідні ліки.
Зазначає, що додатково був вимушений звертатися до поліції, до Сєвєродонецької міської ВЦА, до керівництва СЗ Школи № 4, її керівництва з відповідними заявами та проханням роз`яснення ОСОБА_1 сімейного законодавства, сутності розпорядження, недопущення його порушення, відповідної поради більш свідомих в цьому плані осіб. Керівництво СЗ Школи № 4 дозволило йому спілкуватися з сином в школі у присутності класного керівника, з повідомленням ОСОБА_1 , але остання зустрічі з дитиною забороняла та перешкоджала в цьому. 
Також зазначає, що з ОСОБА_1 неодноразово проводилися роз`яснювальні профілактичні бесіди про недопущення порушень розпорядження Сєвєродонецької міської ВЦА. Фактично дії ОСОБА_1 несуть ознаки психологічного насильства відносно дітей та нього й можуть бути підставою для винесення саме відносно неї поліцією чи судом заборонного (обмежувального) припису, а також нести адміністративну чи кримінальну відповідальність.
Вказує, що лише після його неодноразового звернення до держорганів та під впливом думки сусідів, ОСОБА_1 стала частково виконувати вимоги розпорядження Сєвєродонецької міської ВЦА.
24 лютого 2022 року ОСОБА_1 з дітьми виїхала з м.Сєвєродонецька, не повідомивши його, на зв`язок не виходить, навмисно приховує місце перебування дітей.
Вважає, що такими діями фактично позбавляє дітей у фізичному, соціальному, родинному розвитку; навмисно розриває емоційний зв`язок дітей з їх батьком, порушує законодавство в сфері сімейного права.
Враховуючи зазначене, з урахування уточненого позову, просив суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди на право у його спілкуванні із малолітнім сином - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступні способи участі у його вихованні, а саме: регулярні побачення та спілкування із сином, відвідуванням місць культурно-розважального й спортивного характеру, без присутності матері дитини, з урахуванням об`єктивної та фізичної можливості прибуття позивача до дитини (що може бути зумовлено знаходженням у різних містах, велика відстань до місця проживання дитини, погіршення самопочуття та інше); відвідування дитиною місця проживання батька, з урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини, а також повідомляти про стан здоров`я дитини у разі можливого захворювання та про зміну місця перебування чи проживання дитини; визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_6 , перші 6 місяців у присутності матері, а у подальшому без її присутності, чи у її присутності за згодою батька дитини, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості його прибуття до дитини, виключивши таку умову зустрічі, як «лише за бажанням дитини»:
1) вівторок з 17.30 до 20.30години кожного тижня, четвер з 17.30 до 20.30 години кожного тижня, суботу з 14.00 до 21.00 години кожного тижня на нейтральній території, або за місцем проживання дитини, якщо він не схоче вийти з місця проживання,
2) відвідування дитини та спілкування з 13.00 до 20.00 години на нейтральній території у місцях культурно-розважального характеру, або по місцю проживання дитини, якщо він не схоче вийти з місця проживання, виключивши таку умову зустрічі, як «лише за бажанням дитини»:
а) в день народження дитини - 02 лютого кожного року;
б) в державні свята України, наприклад такі як: 1 січня - Новий рік (та напередодні 31 грудня), 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове, 8 березня - Міжнародний жіночий день, 1 травня - День праці, 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги), 24 серпня - День незалежності України та інші;
3) відвідування дитини та спілкування з 12.00 до 20.00 години на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, виключивши таку умову зустрічі, «як лише за бажанням дитини»; а також без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час за домовленістю з ОСОБА_1 ;
4) відвідування дитиною місця проживання батька раз на місяць в четверту суботу з 12.00 до 21.00 години, з правом батька забирати сина на ночівлю, враховуючи стан здоров' я та виключно за бажанням дитини;
5) відвідування дитиною місця проживання батька у літні канікули - 20 днів літа (у червні чи липні), по узгодженню з відповідачем, враховуючи стан здоров' я дитини.
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2023 рокут позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у його праві спілкування та виховання з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомляти ОСОБА_2 про стан здоров`я дитини у разі можливого її захворювання та про зміну місця перебування чи проживання дитини.
Визначено ОСОБА_2 , такий спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_1 : мати можливість особистого спілкування з дитиною - ОСОБА_4 , перші шість місяців у присутності матері дитини, а в подальшому без її присутності, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини
- вівторок та четвер кожного тижня з 17.30 до 19.30 години,
- у суботу кожного тижня з 14.00 до 19.00 години,
на нейтральній території або за місцем проживання дитини, якщо вона не схоче вийти зі свого місця проживання;
відвідування дитини та спілкування з нею з 13.00 до 16.00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини, на нейтральній території, у місцях культурно-розважального характеру, або по місцю проживання дитини, якщо вона не схоче вийти з місця свого проживання:
- у день народження дитини - 02 лютого кожного року,
- у державні свята України;
відвідування дитини та спілкування з нею з 12.00 до 15.00 години, на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час, за домовленістю з ОСОБА_1 ;
забирати дитину до місця проживання її батька раз на місяць в четверту суботу з 12.00 до 20.00 години, з правом батька забирати сина на ночівлю, враховуючи стан здоров`я дитини та виключно за бажанням дитини, за умови дотримання режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;
забирати дитину до місця проживання її батька у літні канікули - 20 днів літа (у червні чи липні), по узгодженню з відповідачем, виключно за бажанням дитини, за умови дотримання батьком дитини режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що визначений судом спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітньої дитини та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.
Не погодившись з рішенням суду в частині визначеного способу у вихованні дитини батьком ОСОБА_2 , ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати в частині участі в спілкування та виховання дитини та ухвалити у відповідній частині нове рішення, визначивши ОСОБА_2 такий спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : за попередньою домовленістю з матір`ю дитини — ОСОБА_1 мати можливість спілкування з дитиною — ОСОБА_4 , на нейтральній території у присутності матері дитини, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини: - вівторок та четвер кожного тижня з 17.30 до 18.30 години; - у суботу кожного тижня з 14.00 до 16.00 години; додаткові зустрічі батька з дитиною у святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини у її присутності або присутності інших осіб на нейтральній території.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не звернув увагу на пояснення відповідача, в яких вона акцентувала увагу на психічний стан позивача, його неадекватну поведінку та на відношення дитини до батька. Зазначає, що систематичні візити до місця проживання відповідача з метою спілкування з неповнолітнім сином, завжди закінчувались конфліктами, на фоні яких відповідач неодноразово зверталася до поліції. Позивач неодноразово застосовував фізичну силу у відношенні до відповідача у присутності малолітньої дитини. Судом не взято до уваги той факт, що дитина у категоричній формі не бажає спілкуватися з батьком та зустрічатися з ним. Також, судом не взято до уваги розпорядження керівника Сєвєродонецької військово-цивільної адміністрації від 29 жовтня 2021 року про визначення способів участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 . Зазначає, що також не згодна з рішення суду стосовно порядку особистих зустрічей, який пропонував позивач, без присутності інших осіб, психолога, соціального працівника, представника органу опіки та піклування, або іншої особи. Також не згодна з відвідуваннями за місцем проживання дитини та забиранням дитини до місця проживання її батька раз на місяць та на літні канікули.
ОСОБА_2  подав відзив, у якому просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі, зареєстрованому 20 січня 2001 року Артемівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м.Луганськ, актовий запис № 24.
Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_1 від 12 березня 2018 року та НОМЕР_2 від 10 лютого 2015 року.
Рішенням Володарського районного суду Київської області № 364/1272/16-ц від 05 грудня 2016 року, залишеного без змін 09 березня 2017 року Апеляційним судом Київської області, шлюб між сторонами розірвано, змінено прізвище дружини з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .
Сторони по справі та їх діти, тимчасово проживали, як ВПО, у м.Сєвєродонецьку, Луганської області.
Старша дитина сторін - ОСОБА_3 , досяг повноліття.
Малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю – ОСОБА_1 , знаходиться на її утриманні.
ОСОБА_2 проживає окремо від дитини та її матері - ОСОБА_1 , що не заперечується сторонами.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області №428/2136/17 від 25 квітня 2017 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей, у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 28 лютого 2017 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку.
Довідкою ГУ ПФУ в Луганській області від 04 листопада 2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 перебуває на обліку, як отримувач пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 червня 2018 року. Починаючи з 01 липня 2018 року з його пенсії щомісячно відраховуються аліменти на утримання дітей у розмірі 25% від пенсії на користь ОСОБА_1 , відповідно до добровільної заяви від 14 червня 2018 року.
Довідкою ІІА №2575876 від 11 листопада 2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувався.
15 листопада 2021 року ОСОБА_1 зверталася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про видачу обмежувального припису строком на три місяці відносно позивача ОСОБА_2 
17 листопада 2021 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області, залишеного без змін постановою Луганського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, було задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису; видано обмежувальний припис у вигляді заборони ОСОБА_2 протягом трьох місяців, тобто до 15 лютого 2022 року включно, перебувати в місці проживання ОСОБА_1 . Копію рішення направлено Сєвєродонецькому РУП ГУНП в Луганській області для взяття кривдника на профілактичний облік, а також Сєвєродонецькій міській військово-цивільній адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.
ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказане рішення суду про встановлення обмежувального припису, наразі розгляд касаційного провадження триває.
Копіями роздруківок повідомлень ОСОБА_2 підтверджується, що він, за допомогою месенджерів на мобільному телефоні, неодноразово звертався до ОСОБА_1 з приводу надання змоги спілкуватися з дітьми, цікавився їх життям та здоров`ям, однак його звернення залишені поза увагою.
Встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною та визначення способів участі у її вихованні (справа №428/10765/21), однак рішення в даній справі ухвалене не було, матеріали цивільної справи втрачені, тому позивач повторно звернувся з даним позовом.
Копією висновку щодо психологічного стану ОСОБА_2 , виданого Луганським обласним центром соціально-психологічної допомоги 19 жовтня 2021 року, наданого суду для долучення до матеріалів справи третьою особою по справі, підтверджується: інтерпритація стану випробуваного відображає бажання соціального одобрення, прагнення поліпшити враження, тенденцію в підкреслюванні своєї миролюбивості, що свідчить про внутрішній деструктивний конфлікт та свідчить про спрямованість на досягнення власної мети, задоволення власних потреб засобами маніпуляціями іншими і виступає, як негативна форма його особистої саморегуляції, володіє гнучким мисленням.
Копією висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації ОСОБА_1 від 01 жовтня 2021 року, встановлено, враховуючи анамнез клієнтки: перенесене домашнє насильство (психологічне, фізичне та економічне) та результати психодіагностичного дослідження, у клієнтки розвиваються ознаки післятравматичного синдрому розладів, як наслідок дістресу.
Копією висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації ОСОБА_4 , 2015 року народження, виданого Луганським обласним центром соціально-психологічної допомоги 06 жовтня 2021 року, встановлено, у сімейних відносинах дитина надає перевагу матері, у стані дитини досліджується наявність наслідків психологічної дисфункції (можна кваліфікувати як високий рівень психологічної дисфункції).
Копією висновку органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення способів участі у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , 2015 року народження, від 01 лютого 2022 року №608, встановлено, виходячи з інтересів малолітньої дитини, можливим визначити способи участі батька дитини - ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначені у розпорядженні від 29 жовтня 2021 року №2155, а саме: у вівторок та четвер з 17.30 по 18.30 годину, у суботу з 14.00 до 16.00 години у присутності матері дитини, а в інші дні та часи за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За змістом статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно із частинами першою, другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку дійшов правильного висновку про наявність підстав для визначення такого способу участі батька у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам дитини та буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.
Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказувала, що судом першої інстанції при визначенні способу та порядку участі батька у вихованні дитини не враховано пояснення останньої, в яких вона акцентувала увагу на психічний стан позивача, його неадекватну поведінку та на відношення дитини до батька. 
Слід зазначити, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для визначення саме такого способу у спілкуванні та вихованні сина, про який зазначено в резолютивній частині оскаржуваного рішення, оскільки матеріали справи не містять доказів, що позивач має негативні звички, психічні чи нервові розлади, неналежні умови проживання або наявність антисанітарних чи небезпечних умов для перебування дитини. Докази того, що дитина має захворювання, яке потребує постійної присутності матері, також відсутні. 
Доводи апеляційної скарги про те, що систематичні візити до місця проживання відповідача з метою спілкування з неповнолітнім сином, завжди закінчувались конфліктами, на фоні яких відповідач неодноразово зверталася до поліції та позивач неодноразово застосовував фізичну силу у відношенні до відповідача у присутності малолітньої дитини, колегія суддів відхиляє, оскільки особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. 
Слід зазначити, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Таким чином, вказані та інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.
За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам у справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування судового рішення відсутні, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2023 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова