УХВАЛА

12 липня 2023 року 
м. Київ

справа №280/784/21
адміністративне провадження № К/990/22412/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Мацедонської В.Е., 
перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката - Коцюби Максима Володимировича на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
У С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора , у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) за № 20 від 23 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснення повноваження прокурора;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Запорізької обласної прокуратури № 2496к від 24 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області з 29 грудня 2020 року;
- поновити ОСОБА_1 в органах Запорізької обласної прокуратури з 29 грудня 2020 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області або на посаді із рівнозначними умовами, функціями та повноваженнями в органах Запорізької обласної прокуратури, з 30 грудня 2020 року;
- стягнути із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 30 грудня 2020 року і до моменту фактичного поновлення на роботі;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. Стягнути із Запорізької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу та інші судові витрати.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) за № 20 від 23 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використання комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснення повноваження прокурора. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури № 2496к від 24 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області з 29 грудня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 в органах Запорізької обласної прокуратури з 30 грудня 2020 року на посаді прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області або на посаді із рівнозначними умовами, функціями та повноваженням в органах Запорізької обласної прокуратури. Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2020 року по 14 червня 2021 року в розмірі 119 881,70 грн., з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року, ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Постановою Верховного Суду від 21 липня 2022 року залишено без змін постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року.
03 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Кацюба М.В. звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у зв`язку з виключними обставинами.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Коцюби Максима Володимировича про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник позивачки звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту першого частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
23 червня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат - Коцюба Максим Володимирович через підсистему «Електронний суд» вдруге надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року. Заявник просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №   280/784/21, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року залишити без змін.
Перевіривши матеріали касаційної скарги та зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з наступних підстав.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Частиною четвертою статті 368 КАС України встановлено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Відповідно до частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, для перегляду у зв`язку з виключними обставинами постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року, оскільки судове рішення, яке просить переглянути заявник, не підлягає виконанню.
Апеляційним судом зазначено, що згідно статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» припис п.6 розділу 2 «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ, що визнаний неконституційним, втратив чинність та, відповідно, не підлягає застосуванню з 01 березня 2023 року - з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №1-р(ІІ)/2023, що також прямо встановлено цим рішенням. А отже, Рішення Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року № 1-р(ІІ)/2023 у справі № 3-5/2022(9/22) не може вплинути на спірні правовідносини, оскільки правовідносини у цій справі виникли до прийняття такого рішення.
Так суд апеляційної інстанції зазначив, що правовідносини, за вирішенням яких позивач звернувся до суду з позовом у 2021 році, стосувались питання звільнення з органів прокуратури у зв`язку з неуспішним проходженням атестації 23 жовтня 2020 року, тобто до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 01 березня 2023 року № 1-р(ІІ)/2023, та припинились, тобто не продовжують існувати (тривати) після ухвалення Рішення.
Верховний Суд звертає увагу на те, що питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку із встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, вже було предметом розгляду Верховного Суду.
Зокрема, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядала зазначене питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами із указаної нормативної підстави. Так, у постанові від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в цьому зв`язку висловила позицію, згідно із якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися «не виконаним» у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави. У цій постанові також значиться, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин і на час прийняття рішення суду першої інстанції положення відповідної норми були чинними та підлягали застосуванню.
Аналогічна позиція щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підтримана об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в ухвалах від 21 грудня 2022 року в справі №140/2217/19 та від 22 грудня 2022 року в справі №805/1312/16-а.
Такий же підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяв про перегляд за виключними обставинами судових рішень у справі №600/1450/20-а (ухвала від 13 квітня 2023 року), у справі №200/5229/20-а (ухвала від 27 квітня 2023 року) та у справі №420/1255/21 (ухвала від 03 травня 2023 року).
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції дійшовши висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, правильно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті  333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За таких обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України,
У Х В А Л И В :
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката - Коцюби Максима Володимировича на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
2.  Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    В.Е. Мацедонська