Справа № 133/1906/23 
Провадження № 33/801/872/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач: Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Пилипчука Володимира Олексійовича на постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП, 

У С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 17 червня 2023 року серії ААД № 053890, складеним о 12.45 годині по вул. Центральна-Шевченка, 30 у с. Дубові Махаринці Хмільницького району Вінницької області, вдень 17 червня 2023 року о 12.30 годині по вул. Центральна-Шевченка, 30 у с. Дубові Махаринці Хмільницького району водій ОСОБА_1 керував мінітрактором «Зубр» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, почервоніння обличчя та очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан ал-когольного сп`яніння водій відмовився, що зафіксовано безперервною відео-зйомкою нагрудної камери поліцейського. Своїми діями ОСОБА_1 до-пустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передба-чена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП. 
Постановою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року на ОСОБА_1 накладене адміністративне стяг-нення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів дохо-дів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 496,20 гривень судового збору.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_2 адвокат Пилипчук В. О. оскаржує її в апеляційному порядку, про-сить дану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із від-сутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Адвокат вважає постанову суду винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права; суд усупереч вимогам закону при ухваленні оскаржу-ваної постанови не звернув увагу, не надав оцінку тим обставинам, що у мате-ріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 мінітрактором «Зубр» за вказаних у протоколі обставин. Зо-крема відеозаписом нагрудної камери працівника поліції не зафіксовано факту керування мінітрактором «Зубр», такий на відеозаписі відсутній. Навпаки, згід-но із відеозаписом ОСОБА_1 та поліцейський знаходяться біля агрегату із ввімкненим двигуном, який за зовнішнім виглядом схожий на мотоблок з причемом, поперек якого покладена дошка, яка не може бути визначена як міс-це водія. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на тех-нічні характеристики мотоблока, зокрема, чи переобладнаний він для переве-зення пасажирів та/або вантажів, у протоколі ці суттєві обставини також не ві-дображені. Тобто, за твердженням адвоката, обставини правопорушення, викла-дені у протоколі, не відповідають обставинам, відображеним на відеозаписі та дійсним обставинам справи, тому протокол не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, що робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністра-тивної відповідальності. Також захисник зазначає, що у протоколі не вказаний робочий об`єм двигуна мотоблока марки «Зубр», не значиться наявність закріп-леного до мотоблоку напівпричепа, чи є у ньому сидіння для водія та інше, що позбавляє можливості установити чи є вказаний мотоблок транспортним засо-бом у розумінні статті 130 КУпАП. Відтак ОСОБА_1 не може бути при-тягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки поза розумним сум-нівом належними та допустимими доказами його вина не доведена, а зазначені у протоколі обставини не підтверджені. 
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , його адвокат не з`явилися, хоча про місце, день та час розгляду справи вони повідомлені належ-ним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази ( а. с. 29 - 33 ). Ураховуючи, що чинний КУпАП не передбачає обов`язкової участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, у розгляді справи за статтею 130 КУпАП ( стаття 268 ), те, що ОСОБА_1 та його адвокат повідомлені про розгляд цієї справи, керуючись частиною шостою статті 294 КУпАП, суддя апеляційного суду вважає можливим переглянути справу у межах апеляційної скарги у відсутності тих її учасників, які за викликом суду не з`явилися у судо-ве засідання з невідомих причин. Будь-яких заяв від ОСОБА_1 , його адвоката з приводу процесуального руху справи до суду апеляційної інстанції не надходило. 
Ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопору-шення стосовно ОСОБА_1 , переглянувши її у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання ухваленої постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до норм статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністра-тивне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та ін-ші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгля-ді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчи-ненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а та-кож з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено не-правильне застосування норм матеріального права або порушення норм проце-суального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджу-валися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим час-тини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задо-волення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відпо-відальність за керування транспортними засобами особами у стані алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вжи-вання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з ме-тою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції.
Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об’єктивна сторона цього правопорушен-ня полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транс-портними засобами особі, яка перебуває у стані такого сп’яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп’яніння.
Відповідно до пункту другого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп’я-ніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 ро-ку за № 1413/ 27858, огляду на стан сп’яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп’яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктом третім розділу І цієї Інструк-ції ознаками алкогольного сп’яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; пору-шення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відпо-відає обстановці. Огляд на стан сп’яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держ-споживстандартом або лікарем закладу охорони здоров’я ( пункт шостий роз-ділу І Інструкції ).
Із матеріалів цієї справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопо-рушення від 17 червня 2023 року серії ААД № 053890, складеного о 12.45 го-дині по вул. Центральна-Шевченка, 30 у с. Дубові Махаринці Хмільницького району Вінницької області, убачається, що у цей день 17 червня 2023 року о 12.30 годині по вул. Центральна-Шевченка, 30 у с. Дубові Махаринці Хміль-ницького району водій ОСОБА_1 керував мінітрактором «Зубр» без но-мерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, почервоніння обличчя та очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився під час безперервної відеозйомки нагрудною камерою поліцейсь-кого. Своїми діями ОСОБА_1 допустив таким чином порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху. До протоколу про адміністративне право-порушення додані: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого убачається, що у водія виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, порушення координації рухів, нечіт-ка мова; при цьому в акті зазначено, що від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився; направлення до медичного закладу водія транспортного засо-бу на огляд з метою виявлення стану його сп`яніння, у якому зазначені виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порож-нини рота, порушення координації рухів, нечітка мова; у направленні разом із тим зазначено, що від такого огляду водій також відмовився.
Також до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 червня 2023 року доданий відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксо-вана подія 17 червня 2023 року за участі ОСОБА_1 . 
Вирішуючи питання про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП адміністративного право-порушення, суд першої інстанції виходив із того, що, керуючи транспортним засобом, він є учасником дорожнього руху та зобов`язаний керуватися Прави-лами дорожнього руху, а його вина цілком доведена матеріалами справи. Факт відмови  ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння зафіксований відповідними, належними, достовірними та достатніми доказами, які узгоджуються між собою та є підтвердженням наяв-ності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яке виразилося у відмові відмови  ОСОБА_2  як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження від-повідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
За викладених фактичних, об`єктивних обставин справи з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові від 29 серпня 2023 ро-ку, слід погодитися, оскільки вони є правильними, дослідженими в установ-леному порядку, справедливими.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, адвокат фактично вказує лише на те, що агрегат, яким керував ОСОБА_1 , не є мінітрактором «Зубр», узагалі не є транспортним засобом, а отже протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовані обставини, що не відповідають дійсності та ви-ключають можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної від-повідальності. 
Проте з такими аргументами та мотивами апеляційної скарги погодитися неможливо.
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і ( або ) вантажу, а та-кож встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механіч-ний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допо-могою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й ме-ханізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потуж-ністю понад 3 кВт.
З огляду на наведене, транспортний засіб з електродвигуном має обмежен-ня, водночас, для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жод-них обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною право-вою нормою не передбачено.
Втім із долученого до адміністративної справи відеозапису убачається, що агрегат, яким керував ОСОБА_1 , укомплектований причепом, призначе-ним для перевезення людей і ( або ) вантажу, з облаштованим місцем для си-діння водія, а двигун засобу на момент перевірки правоохоронцями перебував у ввімкненому стані, допоки поліцейський не попросив його заглушити. Про факт пересування шляхом керування цим засобом ОСОБА_1 жодним чином не заперечував. Під час оголошення ОСОБА_1 протоколу про адміністра-тивне правопорушення поліцейським роз`яснювалося водію про зазначення у протоколі «агрегату», як визначає його захисник, саме як мінітрактора «Зубр». При цьому ОСОБА_1 з цього приводу зауважень не мав та не вислов-лював, не заперечував визначення транспортного засобу поліцейським. У свою чергу, що важливо, адвокатом жодним чином належними та допустимими дока-зами, технічними документами не підтверджено, що «агрегат», який зафіксова-ний відеозаписом, є мотоблоком та не є транспортним засобом у розумінні Пра-вил дорожнього руху. Тобто мотиви апеляційної скарги є голослівними, наду-маними. 
Доводи, на які посилається скаржник, не дають підстав для скасування су-дової постанови від 29 серпня 2023 року, не впливають на правильність вис-новку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у цілому не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права. З урахуван-ням наведеного, вимогу апеляційної скарги про необхідність скасування оскар-жуваної постанови суду першої інстанції апеляційний суд вважає необґрунто-ваною, безпідставною та не знаходить законних підстав для її задоволення.
Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про вико-нання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на-ціональні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав лю-дини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права. 
Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і осно-воположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в за-лежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості до-казів або їх оцінки, що є предметом регулювання у першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як прави-ло, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
З урахуванням викладеного апеляційний суд не знаходить законних, ґрун-товних та об`єктивних підстав для скасування правильної, законної та справед-ливої постанови судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП. 
Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Пилипчука Володимира Олексійовича залишити без задоволення.
Постанову судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 серпня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною, касаційному оскарженню вона не підлягає.

Суддя 
Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко