ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року          м. Дніпро         Справа №  904/406/22
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді     Березкіної О.В. (доповідач),
                       суддів   Антоніка С.Г., Орєшкіна Е.В.
при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.   
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача Руднєва І.В. (ЦАГС)
Представник відповідача Дашко А. А. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення "Комплект"  
та 
Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського 
на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської        області від 13.04.2023 року у справі №904/406/22
за позовом Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення "Комплект"
до відповідача Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського
третя особа ФОП Романець Олександр Миколайович
про стягнення 4 115 667 грн. 40 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Асоціація підприємств матеріально-технічного забезпечення "Комплект" звернувся до відповідача - Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган - Барановського із позовом про стягнення 4 115 667 грн. 40 коп., що складає 3 429 722 грн. 83 коп. - заборгованості за роботи, виконані відповідно до умов Договору №403 про закупівлю, та 685 944 грн. 57 коп. - податок на додану вартість.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2022 року у справі №904/406/22 відмовлено у задоволенні позову Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення "Комплект"  до Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського  про стягнення 4 115 667 грн. 40 коп. 
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 року у справі №904/406/22 заяву Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.
Суд стягнув з Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення "Комплект"  на користь Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.  
В решті вимог за заявою – відмовлено.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2023 року апеляційну скаргу Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення "Комплект" на рішення Господарського суду  Дніпропетровської області  від 03.11.2022 року  залишено без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської      області від 03.11.2022 року у справі №904/406/22  залишено без змін.
Не погодившись з додатковим рішенням суду, позивач – Асоціація підприємств матеріально-технічного забезпечення "Комплект" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 року по справі №904/406/22 та відмовити в повному обсязі у задоволені  заяви Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган- Барановського про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що додаткове рішення винесене при неповному з`ясуванні обставин, вважає його необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт   вказує на те, що  до суду першої інстанції з боку Відповідача разом з заявою не було надано жодного доказу щодо об`єму наданих послуг. Акт наданих послуг не відповідає вимогам Договору №20 та калькуляції, про що Позивач звертав увагу суду.
Позивач не заперечує проти того, що Відповідачем укладено Договір №20 та його інтереси під час судового провадження представляли спеціалісти у галузі права. Але, Позивач наголошує на відсутності доказів у наданні таких послуг. І суд першої інстанції, задовольняючи частково заяву, не звернув увагу та не дослідив, що надані послуги жодним чином не відображені в Договорі №20 разом з калькуляцією послуг. Тобто, надані послуги, за які Відповідач просив стягнути витрати на правничу допомогу виходять за межі укладеного Договору №20 та не можуть бути задоволені.
Жодних підтверджень укладення додаткових угод до Договору №20 до суду не надано.
Також апелянт посилається на те, що основне рішення суду першої інстанції було прийнято 03.11.2022 року, а  заява про винесення додаткового рішення була подана до суду лише 29.12.2022 року, тоді як частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про не відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Всі ці обставини, на його думку, є підставою для скасування додаткового рішення та відмови у   стягненні  витрат на правничу допомогу. 
Також з апеляційною скаргою на додаткове рішенням суду звернувся відповідач – Донецький національний університет економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського, в якій просив скасувати додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 року по справі №904/406/22  та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву відповідача  в повному обсязі, стягнувши на  користь відповідача 49 500 грн.  витрат на правничу допомогу. 
Апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції вивчено докази та підтверджено здійснення Відповідачем витрат у розмірі 49 500,00 грн.; проведено детальний аналіз наданих послуг згідно акту приймання - передачі та підтверджено участь адвоката у семи судових засіданнях.
Однак, при всіх цих обставинах суд першої інстанції безпідставно зменшив  розмір цих витрат  до  15 000 грн. 00 коп.
Відповідач посилається на те, що судова справа №904/406/22 має значну складність: справа складається з великої кількості документів; ціна позову складала 4 115 667,40 гривень; тому юридичне супроводження цієї справи в суді потребувало значної кількості часу та людського ресурсу.
Виходячи з принципу диспозитивності, відсутності заяви позивача про перерахунок вартості кожної наданої адвокатським об`єднанням юридичної послуги, або власного розрахунку вартості послуг, суд позбавлений права змінювати вартість таких юридичних послуг та має виходити з їх заявленого розміру.
Проте, такий спосіб визначення судом вартості витрат позивача на правову допомогу, яка підлягає відшкодуванню, не призвів би до адекватного результату, який би відповідав фактичній вартості наданих юридичних послуг, кількості витраченого часу на супроводження судової справи в суді першої інстанцій, принципу співмірності зі складністю справи, витраченому адвокатами часу, об`єму наданих послуг, ціні позову.
З огляду на викладене можна дійти висновку, що розмір витрат на правову допомогу, який підлягає відшкодуванню, становить 49 500,00 грн. та неможливість математичного розрахунку зменшення вартості наданих Відповідачу послуг з професійної правової допомоги, яка підлягає відшкодуванню.
Всі ці обставини, на думку  відповідача, є підставами для скасування додаткового рішення та   задоволення    вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі. 
Відповідно до протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.05.2023 та 31.05.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Березкіна О.В. (доповідач), судді – Дармін М.О., Антонік С.Г.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Асоціації підприємств МТЗ "Комплект" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 року у справі №904/406/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 05.07.2023 року об 09:00 год.  в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.
Також ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 року у справі №904/406/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 05.07.2023 року об 09:00 год.  в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207 та об`єднана з апеляційною скаргою позивача.
04.07.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6  Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/406/22 у зв`язку відпусткою судді Дарміна М.О.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2023, справу №904/406/22 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. - (доповідач), судді: Орєшкіна Е.В., Антонік С.Г.
Позивачем – Асоціацією підприємства матеріально-технічного забезпечення "Комплект" надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі ( відзив на апеляційну скаргу).
05.07.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
           Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного додаткового рішення нормам діючого законодавства, Центральний  апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися   правничою допомогою.   Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна   правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 12 частини з статті 2 ГПК України встановлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За змістом пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 вказаного Закону).
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії"   (Lavents v. Latvia)   за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви").
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Тобто нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну   правову допомогу,   що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Як вбачається з матеріалів справи, між Донецьким національним університетом економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського, як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням "Сова Лігал" було укладено Договір від 21.04.2022 №20 про надання юридичної (правничої) допомоги.
Пунктом 1.1. Договору визначено, що клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу (послуги з юридичного супроводу господарської діяльності відповідно до ДК 021:2015 - 79110000-8 Послуги з юридичного консультування та юридичного представництва) згідно з додатком 1 в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. 
Відповідно до пункту 4.2. Договору обсяг послуг, що надаються, визначається клієнтом залежно від його потреби в межах  ціни Договору, передбаченої пунктом 5.1.
Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню за надану юридичну (правничу) допомогу 49 500,00 грн. (сорок дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), без ПДВ (пункт 5.1. Договору).
Пунктом 5.2. Договору визначено, що клієнт протягом 7 календарних днів з моменту підписання Акту приймання - передачі наданих послуг зобов`язаний здійснити оплату у розмірі, передбаченому в акті, в межах ціни Договору, передбаченої пунктом 5.1. Оплата здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання. 
Згідно з пунктом 5.3. Договору після  надання послуг Адвокатське об`єднання і клієнт підписують акт приймання - передачі наданих послуг в двох примірниках, кожен з яких залишається у сторін цього Договору.
Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє по 31 грудня 2022 року в частині надання послуг, а в частині прийняття послуг та здійснення розрахунків - до повного виконання.
На виконання умов Договору сторонами було складено Акт від 29.11.2022 №1 приймання-передачі наданих послуг до Договору  про надання юридичної (правничої) допомоги від 21.04.2022 №20 (Акт).
Пунктом 1 вказаного Акту визначено, що згідно з пунктом 1.1 Договору про надання юридичної (правової) допомоги №20 від 21.04.2022 Адвокатським об`єднанням надані клієнту наступні юридичні послуги:
1) усні консультації щодо порядку судового стягнення заборгованості за роботи, виконані відповідно до умов Договору №403 про закупівлю; кількість - 1 послуга; ціна послуги - 4 000 грн. 00 коп. без ПДВ; загальна вартість послуги - 4 000 грн. 00 коп. без ПДВ;
2) аналіз    судової    практики щодо    порядку    стягнення заборгованості   за   роботи, виконані відповідно до умов Договору про закупівлю; кількість - 1 послуга; ціна послуги - 8 000 грн. 00 коп. без ПДВ; загальна вартість послуги - 8 000 грн. 00 коп. без ПДВ;
3) ознайомлення та вивчення матеріалів справи 904/406/22; кількість - 1 послуга; ціна послуги - 10 000 грн. 00 коп. без ПДВ; загальна вартість послуги - 10 000 грн. 00 коп. без ПДВ;
4) ознайомлення та вивчення позовної заяви по справі 904/406/22; кількість - 1 послуга; ціна послуги - 8 000 грн. 00 коп. без ПДВ; загальна вартість послуги - 8 000 грн. 00 коп. без ПДВ;
5) зустріч з клієнтом для узгодження правової позиції у справі 904/406/22; кількість - 1 послуга; ціна послуги - 4 500 грн. 00 коп. без ПДВ; загальна вартість послуги - 4 500 грн. 00 коп. без ПДВ;
6) складання відзиву по справі 904/406/22; кількість - 1 послуга; ціна послуги - 6 000 грн. 00 коп. без ПДВ; загальна вартість послуги - 6 000 грн. 00 коп. без ПДВ;
7) участь уповноваженого члена адвокатського об`єднання та/або залученого адвоката у судових засіданнях суду першої інстанції; кількість - 1 послуга; ціна послуги - 7 000 грн. 00 коп. без ПДВ; загальна вартість послуги - 7 000 грн. 00 коп. без ПДВ;
8) складання заяв з процесуальних питань відповідно до необхідності в судовому процесі суду першої інстанції; кількість - 1 послуга; ціна послуги - 2 000 грн. 00 коп. без ПДВ; загальна вартість послуги - 2 000 грн. 00 коп. без ПДВ; всього: 49 500 грн. 00 коп. 
Пунктами 2, 3 вказаного Акту визначено, що після підписання даного Акту, зобов`язання Адвокатського об`єднання по Договору вважаються виконаними у повному обсязі та належним чином. Взаємних претензій у сторін не має.
Відповідно до ч. 8 ст. 127 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, на підтвердження факту понесених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи у суді, відповідачем - Донецьким національним університетом економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського надано:
- копію договору від 21.04.2022 №20 про надання юридичної (правничої) допомоги (т.3,а.с.18-19);
- копію калькуляції послуг (Додаток 1 до договору №20 від 21.04.2022) (т.3,а.с.20);
- копію Акту від 29.11.2022 №1 приймання-передачі наданих послуг до Договору  про надання юридичної (правничої) допомоги від 21.04.2022 №20 (т.3,а.с.21);
- копію рахунку від 29.11.2022 №22-11/1 (т.3,а.с.22);
- копію платіжної інструкції від 22.02.2023 №27 (т.3,а.с.63);
- ордер від 21.04.2022 серії АЕ №1138653 (т.1,а.с.248);
- копію свідоцтва від 17.12.2021 серії ДП №5294 про право на заняття адвокатською діяльністю (т.1,а.с.249). 
Разом з цим, не є обов`язковими для   суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
 Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, перелік яких наведений у Акті приймання-передачі наданих послуг та встановлено, що такі послуги, як усні консультації щодо порядку судового стягнення заборгованості за роботи, виконані відповідно до умов Договору №403 про закупівлю, аналіз судової практики щодо порядку стягнення заборгованості за роботи, виконані відповідно до умов Договору про закупівлю, ознайомлення та вивчення матеріалів справи 904/406/22, ознайомлення та вивчення позовної заяви по справі 904/406/22, зустріч з клієнтом для узгодження правової позиції у справі 904/406/22 мають включатися до послуги зі складання відзиву по справі 904/406/22.
Суд   врахував складність справи, обсяг та необхідність наданих послуг,   а тому, дійшов до  висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Оскільки суд першої інстанції, при вирішенні  питання щодо  витрат на правничу допомогу  дійшов висновку про  їх неспівмірність та завищений розмір з огляду на складність справи, обсяг наданих послуг,  то він обґрунтовано дійшов до висновку про часткове задоволення заяви відповідача та вирішив не покладати на позивача всі витрати  відповідача на правничу допомогу, стягнувши  15 000 грн., що на думку колегії суддів є розумним та справедливим у даному спорі з урахуванням всіх обставин.
Пр цьому, доводи   позивача про відсутність доказів у наданні послуг на правничу  допомогу, та про те, що  надані послуги жодним чином не відображені в Договорі №20 разом з калькуляцією послуг, про відсутність доказів укладання додаткових угод до Договору №20 є  безпідставними з огляду на наступне.
Так,  згідно Договору № 20 від  21.04.2022 року,  клієнт  доручає, а Адвокатське об`єднання прймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу згідно Додатком 1 в обсязі та на умовах, передбачених договором.
Додаток № 1 до Договору – це калькуляція  послуг, яка визначає  найменування послуги та її ціну ( л.с. 19 т. 2), а Акт  приймання-передачі  наданих послуг  підтверджує факт їх надання, обсяг та  варість ( л.с. 21 т. 3), що спростовує доводи   позивача в цій частині.
Доводи  позивача про те, що основне рішення суду першої інстанції було прийнято 03.11.2023 року, а  заява про винесення додаткового рішення була подана до суду лише 29.12.2022 року, що є порушенням  ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України,  не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.
Як вбачається з ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від  04.04.2023 року, Донецькому національному університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського поновлено строк  на подання доказів на підтвердження  розміру судових витрат ( л.с. 43 т. 3) у відповідності  до  ч. 1,3,4,6 ст. 119 ГПК України.
При цьому, при  вирішенні питання щодо поновлення строку судом   враховано, що  укладення договору про надання юридичної допомоги відповідачу, який є  вищим навчальним закладом державної форми власності, відбувалось  відповідно  до ЗУ « Про публічні закупівлі», що  вимагає  погодження наданих послуг.
Крім того,  судом враховано  Рекомендації Ради суддів України щодо роботи  судів в умовах  воєнного стану, а тому    поноввши строк на подання доказів, суд  не порушив норми процесуального права, що спростовує доводи  позивача.
Інші доводи сторін є безпідставними і висновків суду  першої інстанції щодо обґрунтованості та співмірності  стягнутого розміру витрат на правничу допомогу, вони не спростовують.

            На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -           

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення "Комплект"   та Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської     області від 13.04.2023 року у справі №904/406/22– залишити без змін.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.07.2023року.

Головуючий суддя                                                                              О.В.Березкіна     
  
Суддя                                                                                                    С.Г.Антонік

Суддя                                                                                                    Е.В.Орєшкіна