ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1541/23 Справа № 174/82/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 липня 2023 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -
В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

       У постанові суду зазначено, що 24.01.2023 року о 21.48 год. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109 ДНЗ НОМЕР_1 по вул. Соборна, 2 в м. Вільногірську, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координація рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я м. Кам`янське, перша психіатрична лікарня, водій відмовився, чим порушив вимоги 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року та просить постановити нову, якою закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконне, необґрунтоване, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
       В обґрунтування зазначає, що у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків правопорушення, відповідно до ст.256 КУпАП, а посилання про долучений відеозапис зроблено без зазначення відповідного технічного засобу (номеру, назви) на який проводився такий відеозапис, як передбачено п.2 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018, згідно з яким портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 вважає, що даний відеозапис не може бути використано в якості допустимого доказу у справі, що узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду викладеними у постановах від 13.02.2020, 08.04.2020 (справа №524/9716/16-а, №337/346/17) та Дніпровського апеляційного суду (справа №199/3934/22).
        Крім того, із долученого відеозапису не вбачається, що працівниками патрульної поліції у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що у свою чергу виключало правомірність пропонування йому з боку поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
       Разом з цим, відповідно до п.12 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) поліцейський згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І Інструкції направляє особу до найближчого закладу охорони здоров`я, в даному випадку до КП “Вільногірська центральна міська лікарня” ВМР Дніпропетровської області. Натомість, всупереч вказаним вимогам Інструкції поліцейські направляли його для проходження огляду до КНП “Міська лікарня №1” КМР, чим порушили приписи ст.19 Конституції України, відповідно до якої посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією. 
       Також апелянт зазначає, що після його зупинки, працівники поліції всупереч вимог ст.266 КУпАП та п.п.6,7 Розділу І Інструкції спочатку не запропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а лише потім, у разі його відмови або незгоди з результатами огляду, проведеного ними, повинні були направити його до закладу охорони здоров`я, якому надано право на його проведення. 
       Водночас, звертає увагу, що оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував практику ЄСПЛ щодо обов`язкової участі прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, не залучив прокурора до розгляду даної справи, тобто фактично сам виступив стороною обвинувачення і одночасно виконуючи функції суду ухвалив судове рішення, тим самим порушив його право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню.

       В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Григор`єв Д.В. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

       Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

       Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

       Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
       Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

       Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
       Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №020106 від 24.01.2023 року; направлення на огляду водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 24.01.2023 року; довідку та відеозаписи на двох дисках.
       Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №020106 від 24.01.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 24 січня 2023 року о 21 годині 48 хвилині в Дніпропетровській області, м. Вільногірськ, провулок Соборний,2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я м. Кам`янське “Перша психіатрична лікарня” водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено “На окремому аркуші”. Крім того, зафіксовано, що було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий талон. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис.
       Згідно рапорту поліцейського СРПП ВП №4 Кам`янського РУП капрала поліції Бірюкова Д. від 24.01.2023 року (а.с.2) вбачається, що 24.01.2023 року він перебуваючи в добовому наряді згідно графіка несення служби нарядами відділення поліції, затвердженого начальником відділення поліції, у складі ГРПП здійснював патрулювання на території обслуговування. 24.01.2023 року о 21:45 годині був виявлений автомобіль ВАЗ2109 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Центральній м. Вільногірська, Дніпропетровської області в бік супермаркету “АТБ” та під час здійснення повороту з вул. Центральної на провулок Соборний, водій ОСОБА_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.п.9.2 б ПДР України, відповідно до чого на нього було складено адмін.постанову за ч.2 ст.122 КУпАП.
Під час спілкування з водієм, за наявними ознаками, а саме: порушенням мови, координації рухів, почервоніння обличчя, виникла підозра, що водій ОСОБА_2 керував даним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. В установленому законом порядку, останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в м. Кам`янське в Першій психіатричній лікарні та заздалегідь попереджено, що у разі відмови від проходження, на нього буде в автоматичному порядку складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, на що останній спочатку був згодний, але через деякий час відмовився, чим порушив п.п.2.5 ПДР. Після чого, водія було доставлено до ВП №4 для надання письмових пояснень і складання відповідного адміністративного матеріалу за ч.1 ст.130 КУпАП.

       Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 24.01.2022 року (а.с.3) вбачається, що 24.01.2023 року він прямував близько 21:20 год. із с. Долинського, де був по власних справах. Повертаючись до м. Вільногірська, де і власне проживає. Заїхавши до міста він рухався по вул. Центральній та вирішив повернути до супермаркету під назвою “АТБ”, та під час здійснення маневру його зупинили працівники поліції проблисковими маячками. Після чого, до нього підійшов працівник поліції, представився та повідомив, що він порушив п.9.2б, у зв`язку з чим, стосовно нього було складено адмін. постанову за ч.2 ст.122 КУпАП. 
       Під час спілкування у працівників поліції виникла підозра, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння та керував автомобілем ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 . В установленому законом порядку йому було запропоновано пройти огляд (освідування) на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в м. Кам`янське в Першій психіатричній лікарні, на він відмовився, причину пояснити не міг, відповідно до чого на нього було складено адмін. протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного освідування.
       Вказані пояснення зі слів ОСОБА_1 були написані ОУ СКП ВП №4 лейтенантом поліції Семенів О.І. вірно та ним прочитані, про що свідчить його особистий підпис.

       З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.01.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 було виписано направлення в КНП КМЛ “МЛ №4” для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак від проходження такого огляду він відмовився (а.с.4).
       Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.01.2023 року стосовно  ОСОБА_1   за порушення п.п.9.2 б ПДР України на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.6). 
       Згідно розписки  ОСОБА_3  від 24.01.2023 року він зобов`язався забрати на зберігання автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 до з`ясування обставин (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться у 5 файлах на двох DVD-R дисках (файл “00000_00000020230124220522_0014A” не можливо відкрити через пошкодження, а на файлі “20230124_214146_001_001” відтворюється лише звук“), долучених до матеріалів справи (а.с.11).
       Так з відеофайлу “00000_00000020230124214739_0012A” тривалістю 00:00:00 – 00:17:38, вбачається, що 24.01.2023 року о 21:47 годині працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2109 синього кольору під керуванням ОСОБА_1 за порушення п.9.2 б ПДР, а саме за не увімкнення світлових сигналів повороту в чотирьох випадках, після чого працівник поліції попрохав ОСОБА_1 надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також запитав чи нормально він себе почуває і чи вживав які-небудь заборонені речовини, на що ОСОБА_1 відповів, що ні та надав вказані документи. Перевіривши документи, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що згідно чинного законодавства дане правопорушення, передбачено ч.2 ст.122 КУпАП, ним на місці буде прийнято рішення та складено постанову. 
       Далі ОСОБА_1 разом з працівниками патрульної поліції сіли до службового автомобілю поліцейських для складання постанови за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

       З відеофайлу “00000_00000020230124220522_0013A” тривалістю 00:00:00 – 00:30:00, вбачається як працівник поліції після завершення процедури складання стосовно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, ознайомив останнього із змістом вказаної постанови та вручив її копію. Далі, поліцейський запитав у ОСОБА_1 чи має він з собою заборонені предмети, на що він вказав, що ні, а потім провів поверхневу перевірку транспортного засобу та самого ОСОБА_1 , за результатами проведення якої заборонених предметів та речовин виявлено не було. Після чого поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що під час спілкування у нього виникла підозра, що він перебуває під впливом наркотичних речовин та у встановленому законом порядку запропонував йому проїхати до закладу охорони здоров`я “Перша психіатрична лікарня” в м. Кам`янське для встановлення, підтвердження або спростування даного факту, при цьому роз`яснив, що за відмову на нього в автоматичному порядку буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів, що згоден проїхати до лікарні. Потім, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що його буде відсторонено від права керування транспортним засобом, а автомобіль залишено на парковці або доставлено до відділення поліції.
       Оскільки акумулятор транспортного засобу ОСОБА_1 сів та не було можливості його завести, то він разом з поліцейськими на службовому автомобілі поїхав до іншого працівника поліції за паливом для поїздки до м. Кам`янське. Під час руху, на 16:35 хв. відеозапису ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я без пояснення причини, у зв`язку з чим, вони змінили свій маршрут та поїхали до відділення поліції. 
       Після приїзду до відділення поліції поліцейський ще раз роз`яснив ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду стосовно нього автоматично буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, що на останній не заперечував, а просто мовчав.
       Подальшою відеозйомкою зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, після завершення чого водія ОСОБА_1 у повному обсязі було ознайомлено зі змістом протоколу, повідомлено дату, час та місце судового розгляду, а також вручено копію протоколу.

       Отже зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками патрульної поліції було порушено вимоги Інструкції під час направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я, а також, що у нього не було виявлено ознак наркотичного сп`яніння.
       Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорює сам факт керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду, а лише оспорює наявність доказів на підтвердження факту його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про те, що працівниками патрульної поліції, всупереч вимог п.12 розділу ІІІ Інструкції було запропоновано йому проїхати для проходження огляду до Першої психіатричної лікарні в м. Кам`янське, яка не найближчим закладом охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що згідно ч.1 ст. 130 КУпАП є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Водночас, апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками патрульної поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №020106 від 24.01.2023 (а.с.1) не зазначено інформації про засіб для здійснення відеофіксації, а саме не вказано номер, серію, дату виробництва, назву камери, на яку здійснювався відеозапис, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду про те, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.
Крім того, згідно довідки поліцейського СРПП ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капрала поліції Бірюкова Д. від 24.01.2022 року (помилково зазначено 2022 рік), вбачається, що під час оформлення адміністративного матеріалу за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 здійснювалась відеофіксація на цифрову нагрудну відеокамеру поліцейського “USER MANUAL” № 1, після чого файл відеозапису був скопійований на DVD-R диск з написом “nanotex”, який долучено до адміністративної справи (а.с.10).
При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні. 
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректним посилання апелянта на правові позиції КАС Верховного Суду, викладені у постановах від 08.04.2020 року (справа №337/346/17) та від 13.02.2020 року (справа №524/9716/16-а, щодо обов`язку працівників поліції зазначати в протоколі про адміністративне правопорушення технічний засіб, яким здійснювалося фото або відеозапис фіксування обставин подій, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.
Крім того, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ч.2 ст.266 КУпАП через відсутність двох свідків не заслуговують на увагу апеляційного суду, з огляду на наступне.
За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки надані суду матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису, тому у працівників патрульної поліції не було підстав для фіксування факту його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків.
Водночас, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неврахування місцевим судом під час розгляду справи практики ЄСПЛ щодо участі прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, оскільки нормами чинного КУпАП не передбачено обов`язкової участі прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП.
       Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
       Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
       Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

        На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                         В.В. РУДЕНКО