П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/3603/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Мультян М.Б.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
12 вересня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 08.06.1977 по 26.11.1991 та з 27.11.1991 по 02.12.1992 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 08.06.1977 по 26.11.1991 та з 27.11.1991 по 02.12.1992 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців та провести перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 07.05.2009.
Позов обґрунтовує тим, що відповідач протиправно відмовився зарахувати у пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в районі Крайньої Півночі з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців з 08.06.1977 по 26.11.1991 та з 27.11.1991 по 02.12.1992, посилаючись на відсутність документального підтвердження про укладення між позивачем та роботодавцем строкових договорів, для застосування кратного обчислення при зарахуванні до трудового стажу відповідних періодів трудової діяльності.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування ОСОБА_1 в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 08.06.1977 по 26.11.1991 та з 27.11.1991 по 02.12.1992 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 08.06.1977 по 26.11.1991 та з 27.11.1991 по 02.12.1992 з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців та провести перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 04.01.2023.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його змінити у відповідній частині. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач має право на перерахунок пенсії з моменту призначення пенсії, а саме з 07.05.2009, а не з моменту звернення з заявою про перерахунок пенсії. 
Відповідач своїм правом, передбаченим ст.304 КАС України не скористався та не подав відзиву на апеляційну скаргу.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивач з 07.05.2009 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.03.2009 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
04.01.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії з 07.05.2009, зарахувавши у пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в районі Крайньої Півночі з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців з 08.06.1977 по 26.11.1991 та з 27.11.1991 по 02.12.1992.
Листом від 31.01.2023 №1331-349/Т-02/8-0200/23 пенсійний орган повідомив позивача, що у зв`язку з відсутністю документального підтвердження про укладання між позивачем та роботодавцем строкових трудових договорів, для застосування кратного обчислення при зарахуванні відповідних періодів трудової діяльності до стажу роботи законні підстави відсутні.
Позивач,  вважаючи дії пенсійного органу щодо не проведення перерахунку пенсії у пільговому обчисленні протиправними, звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є її трудова книжка. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 266/258/16-а. Крім того, у постановах від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а, від 10.01.2019 у справі № 352/1612/15а та від 18.06.2020 у справі № 537/1415/17 Верховний Суд зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Відтак достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність, як на цьому безпідставно наполягав відповідач. З огляду на викладене дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу роботи періоди роботи в районі Крайньої Півночі є протиправними. Щодо строку з якого слід здійснити перерахунок пенсії, то оскільки предметом розгляду даної справи є проведення перерахунку вже призначеної позивачу пенсії, тому такий перерахунок слід здійснити з урахуванням вимог частини 4 статті 45 Закону №1058-IV з 04.01.2023 (враховуючи, що звернення до відповідача із заявою про порушення прав позивача мало місце 04.01.2023, і саме наслідок розгляду цієї заяви став передумовою для звернення позивача до суду).
Колегія суддів, переглядаючи оскаржуване судове рішення в частині доводів і вимог апеляційної скарги відповідно до ст.308 КАС України, погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне. 
За загальним правилом необхідність вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії визначено Законом №1058-IV (зокрема, статтями 44-45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі - Порядок №22-1) шляхом подання відповідних заяв. 
Так, зі змісту ст.ст. 42, 44, 45 Закону №1058-IV слідує, що призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом Пенсійного фонду за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.
Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (пункт 4.9 Порядку №22-1).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі    № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Варто зауважити, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.    
Як зазначалося вище, позивач з 07.05.2009 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону № 1058-IV.
Однак з відповідною заявою про перерахунок пенсії звернулася до відповідача лише 04.01.2023. 
Згідно із ч.4 ст.45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42 і ч.5 ст.48 цього Закону, провадиться, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про проведення з 07.05.2009 перерахунку пенсії, не ґрунтується на приписах чинного законодавства, а перерахунок пенсії слід здійснити з 04.01.2023, тобто з дати подання відповідної заяви. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 березня 2023 року по справі № 160/6146/19.
Щодо посилання апелянта на застосування висновків Сьомого апеляційного адміністративного суду по справах №560/10397/21 та №560/7301/21 до спірних правовідносин, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що й зроблено судом апеляційної інстанції при вирішенні даної справи.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.