УХВАЛА

12 липня 2023 року 
м. Київ

справа №400/3152/21
адміністративне провадження № К/990/22773/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Данилевич Н.А.,
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Миколаївської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (Кадрова комісія №14) про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
У С Т А Н О В И В:
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Миколаївської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (Кадрова комісія №14), у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії № 14 від 25 березня 2021 року № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації»;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Миколаївської обласної прокуратури Говорухи  В. № 467к від 12 квітня 2021 року про звільнення з посади начальника Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області та з органів прокуратури;
-  поновити на посаді начальника Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області;
- стягнути середній заробіток без утримання податків та обов`язкових зборів за час вимушеного прогулу з 13 квітня 2021 року по дату прийняття рішення по справі, мотивуючи його тим, що підстави для звільнення позивача відсутні.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії № 14 від 25 березня 2021 року № 2 «Про неуспішне проходження прокурором атестації». Визнано протиправним та скасовано наказ Миколаївської обласної прокуратури від 12 квітня 2021 року № 467к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Веселинiвського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області та органів прокуратури з 13 квітня 2021 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Веселинiвського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області та органів прокуратури з 14 квітня 2021 року. Стягнуто з Миколаївської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14 квітня 2021 року по 19 серпня 2021 року у сумі 67 727,32 грн., без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню. Стягнуто з Миколаївської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 18 923,81 грн. Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 квітня 2021 без утримання податків та обов`язкових зборів. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Веселинiвського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 18 923,81 грн. підлягає негайному виконанню.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року скасовано й ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 28 лютого 2023 року залишено без змін постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі № 400/3152/21.
20 березня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву в порядку статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року за виключними обставинами, та ухвалення нового судового рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року за виключними обставинами відмовлено.
27 червня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року. Заявник просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, задовольнити заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року, прийняти нову постанову про залишення апеляційної скарги представника Офісу Генерального прокурора та представника Миколаївської обласної прокуратури без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року - без змін.
Перевіривши матеріали касаційної скарги та зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з наступних підстав.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Частиною четвертою статті 368 КАС України встановлено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Відповідно до частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції зазначив, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі № 400/3152/21, про перегляд якого за виключними обставинами з відповідною заявою звернувся позивач, у задоволенні позову відмовлено, а тому не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.
Також апеляційним судом зазначено, що згідно статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» припис п.6 розділу 2 «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ, що визнаний неконституційним, втратив чинність та, відповідно, не підлягає застосуванню з 01 березня 2023 року - з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №1-р(ІІ)/2023, що також прямо встановлено цим рішенням. А отже, Рішення Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року № 1-р(ІІ)/2023 у справі № 3-5/2022(9/22) не впливає на спірні правовідносини, оскільки вони виникли до прийняття такого рішення. 
Верховний Суд звертає увагу на те, що питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку із встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, вже було предметом розгляду Верховного Суду.
Зокрема, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядала зазначене питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами із указаної нормативної підстави. Так, у постанові від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в цьому зв`язку висловила позицію, згідно із якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися «не виконаним» у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави. У цій постанові також значиться, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин і на час прийняття рішення суду першої інстанції положення відповідної норми були чинними та підлягали застосуванню.
Аналогічна позиція щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підтримана об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в ухвалах від 21 грудня 2022 року в справі №140/2217/19 та від 22 грудня 2022 року в справі №805/1312/16-а.
Такий же підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяв про перегляд за виключними обставинами судових рішень у справі №600/1450/20-а (ухвала від 13 квітня 2023 року), у справі №200/5229/20-а (ухвала від 27 квітня 2023 року) та у справі №420/1255/21 (ухвала від 03 травня 2023 року).
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції дійшовши висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, правильно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті  333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За таких обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України,
У Х В А Л И В :
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Миколаївської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (Кадрова комісія №14) про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.
2.  Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    Н.А. Данилевич