ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/3352/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Суховарова А.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 ( суддя першої інстанції Казанчук Г.П.)  в адміністративній справі №340/3352/23 за позовом   ОСОБА_1   до  Відділу примусового виконання рішень УУЗПВР у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)  про визнання протиправною та скасування постанови,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень УУЗПВР у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)  , в якій просить суд:
визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Охріменко Наталії Миколаївни про закінчення виконавчого провадження без виконання рішення суду та ухваленню постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 березня 2023 року ВП № 71258604;
скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Охріменко Наталії Миколаївни по закінченню виконавчого провадження без виконання рішення суду та ухваленню постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 березня 2023 року ВП №71258604.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після набрання законної сили судовим рішення у справі №340/9550/21 відкрито виконавче провадження №71258604 з примусового виконання виконавчого листа від 13.03.2023 року виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом, відповідно до якого Департамент з питань виконання кримінальних покарань зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів, проте вже 28.03.2023 року позивач отримав постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої рішення виконано божником згідно з виконавчим документом у добровільному порядку та підтверджується листом Департаменту від 24.03.2023 року  за вих.№9/3-5379/Гр та довідкою від 26.01.2023 року №9/3-148. ОСОБА_1 вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно за відсутністю доказів, які б підтверджували факт реального виконання рішення суду чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.
          На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача про те, що спірна постанова відповідача є протиправною, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно за відсутністю доказів, які б підтверджували факт реального виконання рішення суду чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
          Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
          Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.
          Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
          Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
          Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 року у справі №340/9550/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду  від  25 липня 2022 р. у справі № 340/9550/21 – задоволено; рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду  від  25 липня 2022 р. у справі № 340/9550/21 – скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог, а саме:
- визнано протиправними дії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, щодо надання недостовірних даних про додаткові види грошового забезпечення, а саме надбавки за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби та премії для здійснення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Департамент з питань виконання кримінальних покарань, підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 на підставі відомостей про нарахування грошового забезпечення співробітника - начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кіровоградської виправної колонії №6 УДДУПВП в Кіровоградській області, а також змінити надбавку за вислугу років з 40% на 45% у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та з урахуванням положень постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) для здійснення перерахунку основного розміру пенсії з 01.04.2019.
На виконання рішення суду видано виконавчий лист №340/9550/21 від 17.02.2023 року.
За заявою позивача від 21.02.2023 року вказаний виконавчий лист надійшов до відділу примусового виконання рішень УУЗПВР у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та прийнято до примусового виконання, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2023 року ВП №71258604 та направлено її боржнику та стягувачу (а.с.10).
До Відділу 27.03.2023 за вхідним №4523 надійшов лист з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 24.03.2023 №9/3-5379/Гр щодо повідомлення про виконання рішення суду відповідно до резолютивної частини з наданням підтверджуючих документів, а саме Довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 26.01.2023 №9/3-148, яка видана на виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №340/9550/21.
Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Охріменко Н.М. прийнято постанову від 28 березня 2023 року у ВП №71258604 про закінчення виконавчого провадження (надалі спірне рішення, а.с.11).
На спірну постанову позивач подав скаргу на дії державного виконавця (а.с.24-25).
За результатом розгляду скарги ЦМУ МЮ (м. Київ) листом від 09.05.2023 року повідомило позивача про те, що його скарга на дії державного виконавця не відповідає вимогам статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".
Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про її скасування.
Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
          Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими для виконання. Аналогічні положення закріплені в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" і в процесуальному законодавстві України.
          Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
В силу п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону  № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону  № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону  № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Положеннями ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою  статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Охріменко Наталією Миколаївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.03.2023 № 71258604 (а.с. 11).
Згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону  № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню, у тому числі у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Правовий аналіз наведеної норми вказує на можливість прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження за умови повного та безумовного виконання виконавчого документа.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 11 червня 2019 року у справі №712/7496/17.
Доводи апелянта щодо протиправності постанови про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з невиконанням рішення суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів даної справи, до Відділу 27.03.2023 за вхідним № 4523 надійшов лист з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 24.03.2023 №9/3-5379/Гр щодо повідомлення про виконання рішення суду відповідно до резолютивної частини з наданням підтверджуючих документів, а саме Довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 26.01.2023 №9/3-148, яка видана на виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №340/9550/21.
Отже, на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 видана довідка від 26.01.2023 року №9/3-148 в якій вказані усі складові, визначені судовим рішенням (а.с.7).
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про фактичне виконання рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2022 №340/9550/21 та правомірність оскаржуваної постанови.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування спірної постанови Відділу примусового виконання рішень адже останнім було вжито усіх можливих та необхідних заходів в межах наданих повноважень відповідно до Закону №1404-VIII, з метою примусового виконання рішення суду.
Колегія суддів вважає неаргументованим посилання апелянта на те, що виконавче провадження ВП 71258604 не може бути закінченим з огляду на те, що боржник повинен був подати до виконавчої служби відомості про нарахування грошового забезпечення співробітника-начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кіровоградської виправної колонії №6 УДДУПВП в Кіровоградській області станом на 05.03.2019 року, однак зобов`язальна частина рішення суду містить обов`язок видачі оновленої довідки із відповідними розмірами грошового забезпечення (45% надбавки за вислугу років) та наявності додаткових видів грошового забезпечення (а.с.37-39), що за змістом не є тотожним такому способу захисту порушеного права.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1  та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.07.2023  в адміністративній справі №340/3352/23 залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 серпня 2023 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров