П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/4099/22	

Перша інстанція: суддя Стефанов  С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року по справі за позовною заявою комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,    

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

21 лютого 2022 року комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси»  звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01, прийнятого на підставі акту камеральної перевірки від 27.07.2021 року №236/34-00-04-02-01/34674102, яким у зв`язку із несвоєчасною сплатою податку на додану вартість нарахований штраф у розмірі 3  477  807,88 грн.
Позивач зазначив, що розстрочений податковий борг сформовано, в основному, на підставі податкових декларацій, по яким термін для проведення камеральної перевірки станом на 27.02.2021 року сплинув. Зазначене також підтверджується і розрахунком штрафних санкцій, доданим до ППР, відповідно до даних якого, строки прострочення сплати зобов`язань складають більше ніж 1095 днів. Крім того, в ППР зазначено, що порушення вчинено з 06.10.2015 року по 21.02.2021 року, що також вказує на порушення строків проведення камеральної перевірки.
Позивач наголосив, що до відносин, які виникли на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду, прийнятої 30 липня 2015 року по справі №815/1969/15, якою надано розстрочку виконання судового рішення, не можуть бути застосовані положення ст. 100 ПК України, оскільки відповідно до п.100.1. ст.100 ПК України (в редакції, яка діяла на момент набрання законної сили постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року) визначено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що розстрочення судом наявної у позивача суми боргу, в даному випадку, не впливає на факт вчинення правопорушення (несвоєчасна сплата податку на додану вартість), оскільки зазначене порушення є вчиненим до моменту ухвалення відповідного розстрочення судом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року позовну заяву КП «Теплопостачання міста Одеси» задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну  скаргу, в якій  посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що КП «ТМО» неодноразово, умисно, усвідомлюючи здійснення порушення законодавства, несвоєчасно сплачувало розстрочений податковий борг по зобов`язанню з податку на додану вартість. Порушення платником податку встановленого терміну сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість передбачає фінансову відповідальність у вигляді накладення штрафу. Апелянт також наголосив, що камеральна перевірка проведена з дотриманням строків, встановлених ПК України. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
КП «Теплопостачання міста Одеси» зареєстроване, як юридична особа з 20.10.2006 року. Основним видом діяльності позивача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (КВЕД 35.30). 
На підставі п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 ПК України, відповідачем проведено камеральну перевірку платника податку комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» з питань своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої  Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 27.07.2021 року складено акт камеральної перевірки №236/34-00-04-02-01/34674102.
Актом перевірки встановлено порушення позивачем пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16, п.31.1 ст.31, п.57.1 ст.57, п.100.1, 100.11 та 100.12 ст.100, п.111.4 ст.111, п.112.1 та п.112.2 ст.112 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати розстроченого податкового боргу по зобов`язанню з податку на додану вартість.
Як зазначено в акті перевірки, відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 року по справі № 815/1969/15, КП «ТМО» надано розстрочку податкового боргу по податку на додану вартість на загальну суму 102 163 405, 24 грн строком на п`ять років, шляхом сплати заборгованості щомісячно рівними частками у розмірі 1 736 482,02 грн. Термін сплати розстрочки з 27.11.2015 року по 28.10.2020 року.
Відповідно до постанови по справі № 815/1969/15 та керуючись вимогами наказу ДФС України від 14.04.2016 року №318 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії структурних підрозділів органів державної податкової служби при розстрочені (відстроченні) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДФС (у тому числі недоїмки зі сплати єдиного  внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхуванням)» Одеським управлінням Офісу ВПП ДФС, правонаступником якого є Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП складено графік погашення розстрочених (відстрочених) сум, який надіслано на адресу підприємства листом №4290/10/28-08-23-01 8 від 28.10.2015 року, щомісячна сплата склала 1    702    724,08 грн.
На підставі листів КП «ТМО» про дострокову сплату частки розстроченої суми та листів Департаменту фінансів Одеської міської ради, у випадках надання фінансової підтримки, передбаченої бюджетом міста, підприємству здійснювалось дострокове нарахування розстроченого боргу з урахуванням пені за несвоєчасну сплату податкового боргу, нарахованої у відповідності до ст.129 ПК України.
В акті також зазначено, що 20.02.2020 року КП «ТМО» сплачено у рахунок погашення розстрочки платіжним дорученням №105 від 19.02.2020 року суму платежу у розмірі 14 977 157, 17 грн. Згідно ІКП (індивідуальної картки платника в ІС Податковий блок) Одеським управлінням офісу ВПП ДПС (правонаступник Південне  міжрегіональне управління ДПС по роботі з ВПП) 21.02.2020 року здійснено нарахування розстрочених платежів на загальну суму 13 911 231, 53 грн. Станом на 21.02.2020 року розстрочений податковий борг з податку на додану вартість погашено у повному обсязі. 
16 серпня 2021 року, не погоджуючись із висновками акту камеральної перевірки, КП «ТМО» направило до Південного МУ ДПС по роботі з ВПП заперечення на нього.
06 вересня 2021 року, за результатами розгляду заперечень КП «ТМО», Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення №187/34-00-04-02-01 від 06.09.2021 року, з якого вбачається, що КП «ТМО» нарахований штраф на суму 3  477 807,88 грн, передбачений п.124.2 ст.124 ПК України у зв`язку із порушенням пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16, п.31.1 ст.31. п.57.1 ст.57, п.100.1, 100.11 та 100.12ст. 100, п.111.4ст. 111, п.112.1 та п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України – за несвоєчасну сплату податку на додану вартість, яке вчинено до набрання чинності ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду України від 06.10.2015 року № 815/1969/15 про розстрочення стягнення податкового боргу з податку на додану вартість. Період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушенні з 06.10.2015 року по 21.02.2020 року.
22 вересня 2021 року позивачем направлено на адресу Державної податкової служби України скаргу за вих. № 02-01-01-442 від 22.09.2021 року на зазначене податкове повідомлення-рішення від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01.
04 січня 2022 року на адресу КП «ТМО» надійшло рішення Державної податкової служби України вих. № 28816/6/99-00-06-03-01-06 від 22.12.2021 року, відповідно до якого  податкове повідомлення-рішення від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01 залишено без змін, а скарга КП «ТМО» - без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 06.09.2021 року № 187/34-00-04-02-01, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розстрочений податковий борг виник на підставі узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ, термін для проведення камеральної перевірки по якому станом на 27.07.2021 сплинув. Отже, рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання прийнято поза межами 1095 днів, а тому підлягає скасуванню.
          Крім того, суд зазначив про відсутність умислу у позивача на вчинення встановленого в ході перевірки правопорушення, а тому нарахування штрафних санкції у розмірі 25% від погашеної суми є протиправним та необґрунтованим.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до пп.36.1., 36.2 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та зору в порядку і строки, визначені цим кодексом, законами з питань митної справи.   
Пунктом 57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 ПК України встановлений обов`язок платника податків самостійно  сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Отже, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, якій пов`язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання протягом установленого строку.
Згідно з п.76.3 ст.76 ПК України камеральна перевірка   податкової декларації  або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених  статтею 102  цього Кодексу.
          Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених  пунктом 102.2  цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до  статей 39  і  39-2  цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання  податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної  пунктом 133.4  статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до  податкової декларації  або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до  статей 39  і  39-2  цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).
У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених  пунктом 102.2  цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.
Аналіз наведеної правової норми дає підстав для висновку, що перевірка правильності нарахування грошового зобов`язання може бути проведена не пізніше 1095 днів:
- з дня граничного строку подання податкової декларації; 
- з дня подачі уточнюючого розрахунку до податкової декларації;
- з дня вчинення правопорушення інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Як вбачається з акту камеральної перевірки від 27.07.2021 року, розстрочена заборгованість з ПДВ у розмірі 102  163,4 тис грн на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року складалася з:
- боргу по уточнюючим розрахункам на додану вартість в сумі 62 645 726, 70 грн, 
- боргу по поточним деклараціям на додану вартість в сумі 31 290 975 грн, 
- несплаченої розстроченої заборгованості по ППР № 0000871610/0 від 08.12.2009 на підставі ухвали Одеського окружного адміністративного суду по справі №2а-13662/09/1570 в сумі 695 402 грн,
- несплаченого ППР № 000016410 від 22.07.2015 в сумі 242 838, 53 грн,
- пені  за несвоєчасну сплату податкового боргу відповідно до ст.129 ПК України в сумі 7 269  503,01 грн. 
          З наведеного вбачається, що строк проведення перевірки правильності нарахування грошових зобов`язань з ПДВ, по яким був розстрочений податковий борг на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року, закінчився щонайменше у серпні 2018 року.
          Тому вірними є висновки суду першої інстанції, що прострочення грошового зобов`язання за оскаржуваним ППР №187/34-00-04-02-01 від 06.09.2021 складає більше ніж 1095 днів.
          Враховуючи, що КП «ТМО» сплатило податковий борг, розстрочений на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року, достроково, а саме: 21.02.2020 року, проведення камеральної перевірки 27.07.2020 в частині правильності сплати ПДВ про розстроченому судовому рішенню, також вказує на порушення строків проведення камеральної перевірки(30 днів).
Оцінюючи викладене у сукупності, колегія суддів вважає абсолютно вірними висновки суду, що оскільки розстрочений податковий борг виник на підставі узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ, термін для проведення камеральної перевірки по якому станом на 27.07.2021 сплинув, рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, прийнятого поза межами 1095 днів, є неправомірним та підлягає скасуванню.
Вірними є і доводи суду щодо безпідставного застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 25% від погашеної суми.
Згідно розрахунку штрафних санкцій за оскаржуваним ППР №187/34-00-04-02-01 від 06.09.2021 вони були нараховані на підставі п.124.2 ст.124 ПК України, який передбачає відповідальність у вигляді 25%  від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання у разі, якщо платник податків умисно не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього па підставі цього  Кодексу  чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього  Кодексу  чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом.
Отже, юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу за п.124.2   ст.  124 ПК України, є обов`язок доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм  ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у  ст.    16 ПК України.
Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу.
В противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру.
          Відповідачем в акті перевірки жодним чином не зазначено, що позивач навмисно порушував строки грошового зобов`язання. Судова колегія зазначає, що за обставинами справи позивач здійснював оплату грошового зобов`язання за період 2014-2015 роки на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1969/15 від 30 липня 2015 року відповідно  до графіків погашення розстрочених сум заборгованості, що є в матеріалах справи. Крім того, КП «ТМО» протягом 2015-2020 років постійно здійснювало звірку з відповідачем стану погашення розстроченого боргу шляхом направлення листів про зарахування тієї чи іншої суми, яка виділялась з місцевого бюджету на погашення такого боргу, а також просив уточнити непогашену суму боргу (т.1 а.с.135-139,142-245).
 Виходячи з обставин справи, відповідач не посилається на недотримання позивачем графіку погашення розстроченого податкового боргу, а зазначає про несвоєчасну сплату ним грошового зобов`язання, яке було прострочено вже під час прийняття судового рішення про розстрочення податкового боргу. 
          Оцінюючи правомірність такого податкового повідомлення-рішення, судова колегія зазначає про відсутність умислу позивача у такому порушенні, оскільки погашення заборгованості за судовим рішенням про розстрочення податкового боргу здійснювалось відповідно до графіків її погашення, затверджених відповідачем, за рахунок коштів, що виділялись з місцевого бюджету.
Наведені обставини, на думку судової колегії, виключають можливість застосування до позивача штрафних санкцій на підставі    п.124.2 статті 124 ПК України.
          Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія
                                        П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко