КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                   
Справа № 361/8254/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Петришин Н.М. 
Провадження № 22-ц/824/8908/2023                Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 вересня2023 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складіколегії суддів:           
судді-доповідача                                     Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних,-
 
в с т а н о в и в:
 
У вересні 2021 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних.
Зазначала, що 15.04.2007 року між нею та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 взяла у неї в борг грошові кошти у сумі 9 000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 15.12.2007 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.10.2010 року у справі № 2-1700/2010 із  ОСОБА_1 стягнуто на її користь 71 730 грн. боргу за договором позики від 15.04.2007 року. У період з 25.06.2012 року по 22.01.2015 року  ОСОБА_1 сплачено позивачу в рахунок погашення боргу 17 559,56 грн., а залишок боргу становить 56 507, 74 грн. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2015 року у справі № 361/10335/14-ц із ОСОБА_1 стягнуто на її користь відшкодування інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми за період з 14.10.2010 року по 18.12.2014 року. Посилаючись на те, що  ОСОБА_1 не повертає заборгованість, ОСОБА_2 просила стягнути з  відповідачки інфляційні втрати в розмірі 71 413,55 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 11 290,56 грн. за період з 18.12.2014 року по 15.08.2021 року.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 942,00 грн. 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 56 507, 74 грн. за період з 16.09.2018 по 15.08.2021, а також судовий збір у розмірі 63,00 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не надав оцінки тому, що в матеріалах справи відсутній оригінал боргової розписки, яка і може підтверджувати факт невиконання зобов`язань щодо повернення коштів.Також, позивачкою не надано належних доказів на підтвердження наявності та розміру заборгованості за договором позики.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 грудня 2007 року ОСОБА_1 написала розписку, якою підтвердила,  що взяла у борг у ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 9 000 доларів США під відсотки і зобов`язується повернути кошти до 15 грудня 2007 року з відсотками (а.с. 8). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.10.2010 року у справі № 2-1700/2010 із ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2   71 730 грн. боргу за договором позики від 15.04.2007 року (а.с. 10).
Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2015 року у справі № 361/10335/14-ц стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати в розмірі 18 676,68 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 7092,11 грн. за період з 14.10.2010 року по 18.12.2014 року (а.с. 11).
ОСОБА_2 порушила питання про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат в розмірі 71 413,55 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 11 290,56 грн. за період з 18.12.2014 року по 15.08.2021 року на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також врахувавши, що позика була надана у іноземній валюті суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 4 942,00 грн. трьох процентів річних від простроченої суми боргу  за трьохрічний період - з 16.09.2018 по 15.08.2021.
 Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом.
ОСОБА_1 не виконує рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.10.2010 року, за яким зобов`язана сплатити ОСОБА_2 71 730 грн. боргу за договором позики від 15.04.2007 року. А тому  суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3%  річних як  передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта ОСОБА_1 про ненадання ОСОБА_2 оригіналу розписки, а також доказів на підтвердження наявності та розміру заборгованості.
Боргові зобов`язання за виданою ОСОБА_1 розпискою вже були предметом судового розгляду. Розрахунок передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум здійснювався виходячи із розміру залишку заборгованості. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не надала суду доказів відсутності заборгованості, а також не спростовувала наданій позивачкою розрахунок заборгованості. 
Колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи. Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Матвієнко Ю.О.
 
                                                                                 Крижанівська Г.В.