ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року                              м. Дніпро                    Справа №  908/2031/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва  І.М. ( доповідач )                                                                                                                                
суддів:                       Чус О.В., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:
від позивача:     Пономарьов Р.О., посвідчення №4897  від 04.10.2017 р.,  адвокат
від відповідача: Хижня         
Л.Є., посвідчення №5135/10  від 31.01.2014 р.,  адвокат  

розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг" 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.03.2023 р. 
( суддя  Азізбекян Т.А., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 29.03.2023 р.) 
у справі 
за позовом 
Дочірнього підприємства "Агрофірма"Лія" 
малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лія" 
( с. Троїцьке, Петропавлівський район, Дніпровська область )
до відповідача
Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг" 
( м. Запоріжжя )
про стягнення 470 789,56 грн.
                                                  ВСТАНОВИВ:

1.         Короткий зміст позовних  вимог.
Дочірнє підприємство "Агрофірма"Лія" малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лія" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг", про: 
- стягнення основного боргу в сумі 372 945,00 грн., пені в сумі 82 088,92 грн., трьох процентів річних у сумі 6 804,96 грн., інфляційних витрат у сумі 8 950,68 грн. за договором поставки соняшника № 19825СС від 10.11.2021 р.;
- доручення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати, починаючи з 06.10.2022 р. і до моменту виконання цього рішення 3% річних за такою формулою: /Проценти/ = /Сума борту/ х /Процентна ставка/ /100% /365 днів х /Кількість днів/, де: /Сума боргу/ - сума простроченого боргу; /Процентна ставка/ - проценти річних; /Кількість днів/ - різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов`язання;
- доручити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати, починаючи з 06.10.2022 р. і до моменту виконання цього рішення, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, за формулою: Пеня = С х 20СД х Д / 100 (де С - сума заборгованості за період; 2ОСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення; Д - кількість днів прострочення).

2.           Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у  справі.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.03.2023 р. позов задоволено - стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг" на користь дочірнього підприємства "Агрофірма"Лія" малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лія" 372 945 грн. основного боргу, пеню, у сумі 82 088 грн. 92 коп., 3% річних, у сумі 6 804 грн. 96 коп., інфляційні витрати, у сумі 8 950 грн. 68 коп. та 7061 грн. 84 коп. судового збору. Доручено органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати, починаючи з 06.10.2022р. і до моменту виконання цього рішення 3% річних за такою формулою: /Проценти/ = /Сума боргу/ х /Процентна ставка/ /100% /365 днів х /Кількість днів/. Де: /Сума боргу/ - сума простроченого боргу; /Процентна ставка/ - проценти річних; /Кількість днів/ - різниця між датою розрахунку та датою і зникнення прострочення зобов`язання. Доручено органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати, починаючи з 06.10.2022 р. і до моменту виконання цього рішення, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, за формулою: Пеня = С х 2ОСД х Д / 100 (де С - сума заборгованості за період; 2ОСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення; Д - кількість днів прострочення).

3.            Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 06.03.2023 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4.         Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з   висновком господарського суду, що Позивач свої зобов`язання за Договором № 19825СС поставки соняшника від 10.11.2021 р. виконав належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не заперечується Відповідачем, а реєстрація 16.02.2022 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 7 від 11.11.2021 р. є достатньою підставою для здійснення Відповідачем остаточного розрахунку за поставлений Позивачем товар відповідно до п. 5.3 Договору. Такі висновки, Скаржник вважає безпідставними, необґрунтованими, зробленими судом внаслідок не з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильного застосування норм матеріального права.
Водночас, на думку Скаржника, складання та реєстрація Позивачем податкової накладної № 7 від 11.11.2021 р. із зазначенням у ній недостовірної, недійсної та невірної інформації щодо кількості товару, ціни одиниці товару без ПДВ є неналежним виконанням Позивачем своїх зобов`язань за Договором. Таке неналежне виконання Позивачем своїх договірних зобов`язань здійснене всупереч загальногосподарському інтересу, який полягає у точному і правильному відображенні господарських операцій та їх підтвердженні первинними документами. 
Скаржник наголошує на тому, що необхідною умовою для здійснення Відповідачем остаточного розрахунку є належне виконання Позивачем свого зобов`язання із заповнення та реєстрації податкової накладної № 4 від 28.10.2021 р.. Сам по собі факт заповнення та реєстрації податкової накладної, яка містить недостовірну, недійсну та невірну інформацію, не породжує для Позивача правових підстав вимагати від Відповідача виконання оплати товару відповідно до п. 5.3 Договору, оскільки сама по собі така реєстрація податкової накладної не є належним виконанням Позивачем свого зобов`язання за Договором ( пп. 5.4.2 п. 5.4 Договору ). Натомість, неналежне виконання Позивачем своїх зобов`язань за Договором надає Відповідачу правову підставу не виконувати зобов`язання з остаточного розрахунку за поставлений Позивачем товар.
При цьому, Скаржник зазначає, що враховуючи відсутність первинних документів бухгалтерського обліку, які підтверджують здійснення Позивачем та Відповідачем господарських операцій, кількісні та вартісні показники яких зазначені у податковій накладній № 7 від 11.11.2021 р., а також розрахунків коригування до податкової накладної № 7 від 11.11.2021 р., які складені та зареєстровані з урахуванням здійснених за Договором господарських операцій ( за фактами поставки товару за видатковими накладними № 7 від 12.11.2021 р. та № 8 від 15.11.2021 р., сам факт реєстрації 16.02.2022 р. податкової накладної № 7 від 11.11.2021 р. не є достатньою підставою для нарахування Відповідачем сум податку, що відносяться до податкового кредиту. За таких умов, висновок суду про те, що факт реєстрації 16.02.2022 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 7 від 11.11.2021 р. є достатньою підставою для нарахування Відповідачем сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження, є безпідставним.
Скаржник вважає, що суд помилково погодився з визначеним Позивачем періодом нарахування штрафних санкцій ( пені ) - з 22.02.2022 р. по 02.10.2022 р., а також правомірністю нарахування таких штрафних санкцій ( пені ) з 06.10.2022 р. і до моменту виконання оспорюваного рішення, оскільки ані законом, ані Договором не встановлено умов, які б передбачали продовження строку нарахування  штрафних санкцій (пені), передбачених п. 6.3 Договору понад період, визначений ч. 6 ст. 232 ГК України. Зазначене призвело до неправильного і помилкового розрахунку  сум штрафних санкцій ( пені ), трьох процентів річних та  інфляційних витрат, зазначених у оспорюваному рішенні суду та присуджених до стягнення з Відповідача.
Відтак, на думку Скаржника, обов`язок здійснити остаточний розрахунок за Договором у Відповідача ще не настав, тому у Відповідача відсутня заборгованість зі сплати грошових сум за Договором, відтак безпідставно взагалі вести мову про якусь дату виникнення заборгованості Відповідача за Договором.
У письмових поясненнях до апеляційної скарги, Скаржник також вказує на те, що оскаржуване рішення суду щодо доручення органу ( особі ), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати, починаючи з 06.10.2022 р. і до моменту виконання рішення, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, за відповідною формулою, є незаконним та необгрунтованим, оскільки Відповідач не лише не порушив умови Договору щодо оплати зерна, а й на те, що п. 6.3 Договору не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати, ні зазначенням «до дати фактичного виконання» тощо. Відтак, умову, передбачену у п. 6.3 Договору неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України. Аналогічний правовий висновок щодо застосування ч. 6 ст. 232 ГК України у подібних правовідносинах викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.11.2019 р. у справі № 904/1148/19 та від 12.12.2019 р. у справі № 911/634/19.
У відповіді на відзив, Скаржник відхиляє твердження і висновки Позивача з підстав та обґрунтувань, раніше зазначених Відповідачем у апеляційній скарзі та поясненнях до апеляційної скарги, додатково поданих ним до Центрального апеляційного господарського суду. Зокрема, під час розгляду цієї справи Господарським судом Запорізької області не встановлено та не взято до уваги, що: Позивач порушив умови Договору і свої зобов`язання за Договором не виконав належним чином ( зокрема, умови та зобов`язання, визначені п.п. 5.4.2 п. 5.4 Договору ); чинне законодавство України та умови Договору передбачають, що неналежне виконання Позивачем своїх зобов`язань за Договором надає Відповідачу правову підставу не виконувати зобов`язання з оплати; реєстрація у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, що містить недостовірну інформацію і не відповідає фактично здійсненим господарським операціям, не є підставою для віднесення Відповідачем сплаченої суми податку на додану вартість до податкового кредиту ( таке віднесення можливе лише після здійснення відповідного коригування Позивачем податкової накладної ); Позивачем порушено передбаченим п. 5.3 Договору обов`язок направити Відповідачу повідомлення про реєстрацію податкової накладної № 7 від 11.11.2021 р.. Крім того, Господарським судом Запорізької області помилково визначена дата виникнення заборгованості Відповідача за Договором, а також не враховано приписи ч. 6 ст. 232 ГК України.

5.            Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Від Дочірнього підприємства "Агрофірма"Лія" малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лія" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
Зокрема, Дочірнє підприємство посилається на те, що приймаючи до уваги отримання Позивачем з ЄРПН квитанції про реєстрацію податкової накладної № 7 від 11.11.2021 р., щодо якої прийнято рішення про її реєстрацію № 3810250/31299876 від 16.02.2022 р., є всі підстави стверджувати про одночасність надсилання та отримання - отримувачем ( Покупцем ) - платником податком, тобто ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» квитанції, тобто повідомлення, про реєстрацію вказаної податкової накладної. А ні договором, а ні діючим законодавством не передбачено обов`язку Постачальника направити на адресу Покупця повідомлення про реєстрацію податкової (-их) накладної (-их), виданої (-их) Постачальником за фактом отримання попередньої оплати загальної вартості зерна, в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкової (-их) накладної (-их) в електронному вигляді, без його на те вимоги. Про обізнаність Відповідача щодо реєстрації податкової накладної № 7 від 11.11.2021 р. також свідчить і відомості його електронного кабінету, щодо автоматичного збільшення суми податкового ліміту, еквівалентну сумі ПДВ зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної № 7 від 11.11.2021 р..
Позивач також вказує на те, що отриманий ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» соняшник врожаю 2020 року до теперішнього часу в повному обсязі не оплачений та умови договору щодо оплати за отриманий товар не виконані. Заборгованість, враховуючи направлені рахунки на оплату, становить 372 945 грн.. З урахуванням строку затримки реєстрації податкових накладних та фактичної їх реєстрації в ЄРПН 16.02.2022 р. граничний строк оплати боргу сплив 22.02.2022 р..
За думкою Позивача вказані дії Відповідача, свідчать про те, що ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» фактично товар прийнято та використано в своїй господарській діяльності, сформовано податковий кредит, претензії з боку контролюючих органів відсутні, протягом року Відповідачем не повідомлено Позивача про нібито неможливість виконати свої зобов`язання, при цьому бажання проводити оплату за поставлений товар, за вигаданими обставинами, Відповідач не має. Наведене свідчить про недобросовісне ставлення до виконання договірних зобов`язань, пошук вигаданих ( формальних ) підстав аби уникнути обов`язку провести розрахунок за договором, та уникнути відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань. Неодноразові пропозиції врегулювати спір у позасудовому порядку Відповідач ігнорував.

6.            Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Орєшкіна Е.В., Чус О.В..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від  19.04.2023 р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/2031/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.03.2023 р. по справі № 908/2031/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
01.05.2023 р. матеріали справи № 908/2031/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від  02.05.2023 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 08.06.2023 р.. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від  08.06.2023 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.07.2023 р..
Розпорядженням керівника апарату суду від 12.07.2023 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 908/2031/22, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018р. зі змінами.
Автоматичною системою  документообігу  для  розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Іванова О.Г..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2023 р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Орєшкіної Е.В., Іванова О.Г., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.03.2023 р. у справі № 908/2031/22 прийнято до свого провадження.   
13.07.2023 р. в судовому засіданні по справі оголошено перерву до 21.09.2023 р..
Розпорядженням керівника апарату суду від 14.09.2023р., у зв`язку з припиненням повноважень судді Орєшкіної Е.В., відповідно до ст. 123 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання   автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018р. зі змінами.
Автоматичною системою   документообігу   для   розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Іванова О.Г..
       Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2023 р. визначеним складом суду прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг" на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.03.2023р. у справі №908/2031/22 до свого провадження.     
У судовому засіданні 21.09.2023 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
10.11.2021 р. між Дочірнім підприємством «Агрофірма «Лія» малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лія» ( Постачальник ) та Товариством  з  обмеженою  відповідальністю  «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ»  ( Покупець ) укладений Договір № 19825 СС поставки соняшника, за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити в обумовлений договором строк соняшник врожаю 2020 року в фізичній вазі кількістю 150,000 тонн ( сто п`ятдесят тонн 000 кілограм ) +/- 5% від цієї кількості за вибором Покупця ( Зерно ), а Покупець зобов`язується прийняти Зерно та сплатити Постачальнику його вартість.
Згідно із п. 2.1 договору ( з урахуванням додаткової угоди від 01.11.2021 р. ), сторони домовилися, що ціна однієї тонни Зерна ( ціна договору ) без ПДВ складає 15 874,00 грн., крім того ПДВ у розмірі 2 222,36 грн., а разом 18 096,36 грн..
Пунктом 2.2 договору сторони домовилися, що загальна вартість Зерна розраховується шляхом множення фактично поставленої кількості Зерна, зазначеної в видатковій (-них) накладній (-их) підписаній (-их) уповноваженим представником Покупця, на ціну однієї тонни Зерна, зазначену в п. 2.1 договору.
Якість товару повинна відповідати показникам зазначеним у пункті 3.1 Договору.
Згідно п. 4.1 Договору поставка Зерна здійснюється на умовах ЕХW ( Донецька область, Ясинуватський район, село Новобахмутівка ), згідно з Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, за винятком застережень, прямо передбачених у Договорі.
Відповідно до п. 4.2. Договору сторони домовилися, що приймання Зерна за кількістю здійснюється в місці поставки, визначеному в п. 4.1 Договору. Зважування Зерна здійснюється на вагах Постачальника.
Згідно п. 4.4 Договору Зерно має бути поставлене Постачальником протягом 5 календарних днів з дати отримання попередньої оплати загальної вартості Зерна (п.5.2 Договору). В межах цього строку допускається поставка Зерна частинами (партіями). Датою поставки Зерна (його частини (партії)) Покупцю вважається дата оформлення Постачальником видаткової накладної, яка підписана уповноваженим представником Покупця.
Відповідно до п. 5.1. Договору оплата Покупцем загальної вартості Зерна здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений ним у відповідному рахунку на оплату. На кожну оплату, яку Покупець зобов`язаний здійснити за Договором, Постачальник надає окремий рахунок на оплату.
Згідно п. 5.2. Договору Покупець здійснює попередню оплату загальної вартості Зерна у розмірі 2 161 330,50 грн. без ПДВ, крім того ПДВ у розмірі 302 586,27 грн., а разом                        2 463 916,77 грн. протягом 3 операційних ( банківських ) днів з дня укладання Договору.
Відповідно до п. 5.3. Договору остаточний розрахунок за Зерно здійснюється протягом 3 операційних ( банківських ) днів з дати отримання Покупцем повідомлення про реєстрацію податкової (-их) накладної (-их), виданої (-их) Постачальником за фактом отримання попередньої оплати загальної вартості Зерна, в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкової (-их) накладної (-их) в електронному вигляді.
Розмір грошових коштів, які перераховуються Покупцем в якості остаточного розрахунку на Зерно, залежать від фактичної кількості Зерна, переданого Постачальником Покупцю за Договором, ціни однієї тони Зерна, вказаній в п. 2.1 Договору, або визначеній Покупцем в передбаченому п. 3.2 Договору порядку, а також від розміру коштів, сплачених Покупцем в якості попередньої оплати загальної вартості Зерна ( п. 5.2 Договору ).
Відповідно до п. 7.2 Договору цей договір вчинений у письмовій ( електронній ) формі із застосуванням електронного підпису відповідно до законодавства у сферах електронних довірчих послуг, електронної ідентифікації. Договір діє до 30.11.2021 р. включно. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, які залишилися не виконаними.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п. 5.1 Договору ТОВ «Фірма Лія» склала та направила на адресу ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» рахунок на оплату № 5 від 10.11.2021 р. на суму 2 463 916,77 грн., разом з ПДВ.
В свою чергу, 11.11.2021 р., у відповідності по п. 5.2 Договору, ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» здійснило попередню оплату, призначення платежу: «оплата за соняшник договір № 19825 СС від 10.11.2021 р., рахунок № 5 від 10.11.2021 р., в т.ч. ПДВ», у сумі                 2 463 916,77 грн., про що свідчить банківська виписка.
За першою подією після проведення оплати за Договором ТОВ «Фірма Лія» зареєструвало податкову накладну № 7 від 11.11.2021 р. у сумі 2 463 916,77 грн. разом з ПДВ.
За незалежними від Постачальника обставин реєстрацію податкової накладної було безпідставно зупинено податковим органом та після внесення відповідних пояснень рішенням № 3810250/31299876 від 16.02.2022 р. податкову накладну зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Разом з тим, відповідно до видаткової накладної № 7 від 12.11.2021 р ТОВ «Фірма Лія» передало, а ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» отримало соняшник врожаю 2020 року у кількості 45,38 т., на загальну суму з ПДВ - 821 212, 82 грн. та видаткової накладної № 8 від 15.11.2021 р. ТОВ «Фірма Лія» передало, а ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» отримало соняшник врожаю 2020 року у кількості 111,55 т. на загальну суму з ПДВ 2 018 648,96 грн..
ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» прийняло товар, претензій про невідповідність отриманого товару якісним показникам зазначеним у п. 3.1 Договору не заявляло. Також Покупцем не вчинялося дій щодо повернення товару Постачальникові.
Після поставки Товару, ТОВ «Фірма Лія» зареєструвало податкову накладну № 8 від 15.11.2021 р. у сумі 375 945,00 грн., разом з ПДВ.
За незалежними від Постачальника обставин реєстрацію податкової накладної було безпідставно зупинено податковим органом та після внесення відповідних пояснень, рішенням № 3810249/31299876 від 16.02.2022 р. податкову накладну зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На неоплачену суму поставленого Зерна ТОВ «Фірма Лія» склало та направило на адресу ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» рахунок на оплату № 6 від 17.11.2021 р. на суму 372 945 грн. з ПДВ.
Таким чином, відповідно до видаткових накладних № 7 та № 8 ТОВ Фірма Лія» поставило на адресу ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» соняшнику врожаю 2020 року у кількості 156,93 т. на загальну суму 2 839 861,78 грн..
З урахуванням строку затримки реєстрації податкових накладних та фактичної їх реєстрації в ЄРПН 16.02.2022 р. граничний строк оплати боргу сплив 22.02.2022 р..
Однак, отриманий ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» соняшник врожаю 2020 року в повному обсязі не оплачений, заборгованість, враховуючи направлені рахунки на оплату, становить 372 945,00 грн..
Позивач звернувся до Відповідача з досудовою вимогою від 29.02.2022 р. № 9 про негайне, з дня отримання даної претензії виконати зобов`язання за договором № 19825 СС від 10.11.2021 р. та оплатити товар на загальну суму 375 945,01 грн..
У відповіді за № 77 від 27.09.2022 р. на досудову вимогу від 29.02.2022 р. № 9 зазначається, що внаслідок введення воєнного стану в Україні, товариство мало місцезнаходження та здійснювало свою діяльність у м. Пологи Запорізької області. З 03.03.2022 р. в м. Пологи розпочались воєнні ( бойові ) дії, а з 06.03.2022 р. місто стало фактично оточеним ( заблокованим ) військовими ( збройними формуваннями ) Російської Федерації. Вказані збройні формування проникли на території і в приміщення юридичних і фізичних осіб та незаконно заволоділи майном. Внаслідок цього, ТОВ  «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ»  втратило доступ до майна, товариство було змушене призупинити свою господарську діяльність в м. Пологи Запорізької області та вжити всіх можливих заходів щодо переведення своєї діяльності на підконтрольну органам державної влади України територію. Зазначені обставини унеможливили виконання ТОВ  «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ»  своїх зобов`язань за господарськими договорами, укладеними з іншими суб`єктами господарювання. 18.05.2022 р. ТОВ  «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ»  зареєструвало своє місцезнаходження у м. Запоріжжя та розпочало здійснювати дії, направлення на відновлення своєї господарської діяльності. У зв`язку з цим, у ТОВ  «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ»  відсутня можливість розглянути та вирішити питання, вказане у досудовій вимозі до повного відновлення електронних баз даних про корпоративну, фінансово-господарську та виробничу діяльність  та/або доступу до них, а також впорядкування первинних документів. Крім того, Відповідач зазначив, що після здійснення зазначених дій товариством будуть вжиті всі можливі заходи для врегулювання вказаного питання та виконання своїх зобов`язань.
03.10.2022 р. ДП  «Агрофірма  Лія»   малого підприємства у вигляді ТОВ  «Фірма  Лія»  направило листа за вих. від 03.10.2022 р. № 11 ТОВ  «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ», в якому зазначає, що заборгованість Відповідача за договором поставки соняшника № 19825 СС від 10.11.2021 р. виникла 22.02.2021 р., тобто до збройної агресії Російської Федерації. Також, Позивач вказаним листом направив Відповідачу завірені належним чином документи, обґрунтовуючи заборгованість та просить протягом однієї доби, з моменту отримання вказаного листа з додатками, оплатити заборгованість. Крім того, вказаним листом Позивач просив Відповідача сплатити в зазначений вище термін нараховані станом на дату направлення зазначеного листа пеню, інфляційні втрати та 3 % річних на загальну суму             96 768,85 грн. згідно розрахунку.
Заборгованість за поставлений товар, а саме насіння соняшнику у обсязі не сплачена та складає 372 945 грн., що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
        За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
  
8.      Оцінка аргументів учасників справи і  висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного. 
Відтак, враховуючи нездійснення наразі Відповідачем залишку оплати поставленого товару за Договором № 19825 СС поставки соняшника від 10.11.2021 р. та штрафних санкцій за невиконання обов`язків цим Договором, Дочірне підприємство «Агрофірма «Лія» малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лія» звернулось до господарського суду з позовними вимогами до Товариством  з  обмеженою  відповідальністю  «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ»  про стягнення означеної суми боргу та штрафних санкцій за порушення  ( прострочення у виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати, обумовленого в договорі товару.
Беручи до уваги правову природу укладеного Договору № 19825 СС поставки соняшника від 10.11.2021 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2  ст. 712 ЦК України  передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.
Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого господарського суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.
  Беручи до уваги встановлену  ст. 204 ЦК України  та не спростовану в межах цієї справи в порядку  ст. 215 цього Кодексу  презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11,  509 ЦК України  та ст. ст. 173,  174 ГК України  підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
  Як встановлено ч. 1  ст. 265 ГК України, ст. ст. 655,  662  та  663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1  ст.712 цього Кодексу  безпосередньо закріплений і для договору поставки.
Наразі, отримання коштів (штрафних санкцій) за отриманий товар та за прострочення виконання такого зобов`язання з оплати поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні  ст. 5 ГПК України  та  ст. 15 ЦК України  правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.
Відповідно до ч. 1  ст. 193 ГК України  та  ст. 526 ЦК України  зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1  ст. 530 ЦК України  якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7  ст. 193 ГК України  та  ст. 525 ЦК України  встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами  ст. 629 ЦК України  щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до  ст. 202 ГК України  та  ст. 598 ЦК України  зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором, що зумовлює право Позивача у разі неповної або несвоєчасної оплати товару на стягнення залишку вартості неплачного товару та нарахування у відповідності п. 6.3 Договору, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення з оплати вартості Зерна, а також відповідно до до ст. 625 ЦК України матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.
Як зазначалося раніше, Відповідач у визначений договором строк за отриманий товар у повному обсязі не розрахувався, у зв`язку з чим Позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з Відповідача основного боргу в сумі 372 945,00 грн., пені в сумі 82 088,92 грн., трьох процентів річних у сумі 6 804,96 грн., інфляційних витрат у сумі 8 950,68 грн..
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.03.2023 р. стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг" на користь дочірнього підприємства "Агрофірма"Лія" малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лія" 372 945 грн. основного боргу, пеню, у сумі 82 088 грн. 92 коп., 3% річних, у сумі 6 804 грн. 96 коп., інфляційні витрати, у сумі 8 950 грн. 68 коп. та 7061 грн. 84 коп. судового збору. Доручено органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати, починаючи з 06.10.2022р. і до моменту виконання цього рішення 3% річних за такою формулою: /Проценти/ = /Сума боргу/ х /Процентна ставка/ /100% /365 днів х /Кількість днів/. Де: /Сума боргу/ - сума простроченого боргу; /Процентна ставка/ - проценти річних; /Кількість днів/ - різниця між датою розрахунку та датою і зникнення прострочення зобов`язання. Доручено органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати, починаючи з 06.10.2022 р. і до моменту виконання цього рішення, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, за формулою: Пеня = С х 2ОСД х Д / 100 (де С - сума заборгованості за період; 2ОСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення; Д - кількість днів прострочення).
Рішення суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог Позивача, приймаючи до уваги визнання Відповідачем  факту поставки товару Позивачему на загальну суму 2 839 861,78 грн., та сплату за вказаний товар у розмірі 2 463 916,77 грн..
Відповідно до вимог ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу (ч. 10).
З огляду на вказане, а також приймаючи до уваги посилання Позивача на вказану законодавчу норму, місцевий господарський суд зазначив в рішенні про нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків та пені у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення).
Доводи Скаржника, про те, що обов`язок здійснити остаточний розрахунок за Договором у Відповідача ще не настав, тому у Відповідача відсутня заборгованість зі сплати грошових сум за Договором, колегія суддів відхиляє як безпідставні, з огляду на наступне.
Судом з`ясовано, що на виконання вимог п. 5.1, п. 5.2 Договору ТОВ «Фірма Лія» склала та направила на адресу ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» рахунок на оплату № 5 від 10.11.2021, на суму 2 463 916,77 грн., разом з ПДВ. В рахунку зазначено ціну товару 16 754,5 грн., без врахування ПДВ за 1 тону та загальний обсяг відповідно 129 тони.
В свою чергу 11.11.2021, у відповідності по п. 5.2 Договору ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» здійснило попередню оплату, призначення платежу: «оплата за соняшник договір № 19825 СС від 10.11.2021, рахунок № 5 від 10.11.2021», у сумі 2 463 916,77 грн., разом з ПДВ».
Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
Положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Після проведення оплати за Договором ТОВ «Фірма Лія» зареєструвало податкову накладну № 7 від 11.11.2021 у сумі 2 463 916,77 грн. разом з ПДВ. Реєстрацію податкової накладної було безпідставно зупинено податковим органом та після внесення відповідних пояснень рішенням № 3810250/31299876 від 16.02.2022 податкову накладну зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація 16.02.2022, відповідно рішення контролюючого органу, в ЄРПН податкової накладної № 7 від 11.11.2021 є для покупця таких товарів/послуг (ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ») достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Так, відповідно до абзацу 3 Пункт 198.6 статті 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Вказані норми та обставини реєстрації податкової накладної не суперечать виконанню зобов`язань відповідачем відповідно до договору та є підставою для проведення розрахунку
У пункті 5.3 договору сторони визначили настання строку остаточного розрахунку за Зерно, а саме: «...здійснюється протягом 3 операційних (банківських) днів з дати отримання Покупцем повідомлення про реєстрацію податкової (-их) накладної (-их), виданої (-их) Постачальником за фактом отримання попередньої оплати загальної вартості Зерна, в Єдиному реєстрі податкових накладних».
Будь-які інші застереження щодо настання строків проведення остаточної оплати сторонами не визначалися.
Жодний пункт договору, в тому числі, п.п. 5.4.1, п.п. 5.4.2, п.п. 5.4.3, п.п. 5.4.4, не вказує на звільнення покупця від обов`язку проведення остаточного розрахунку за поставлений товар до реєстрації РК, або надання права не проводити оплату у разі не реєстрації РК, несвоєчасної реєстрації РК.
Між тим, відповідно до договору не встановлені і строки реєстрації розрахунків коригування до податкової накладної, натомість договір чітко встановлює настання строку остаточного розрахунку та пов`язує його з датою реєстрації саме податкової накладної за фактом отримання попередньої оплати загальної вартості Зерна, а саме податкової накладної № 7 від 11.11.2021р. (при цьому позивачем не порушено і строку реєстрації розрахунку коригування).
Після отримання попередньої оплати, виникнення податкових зобов`язань, та складання податкової накладної № 7 від 11.11.2021 на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс), відбулась поставка товару, а саме відповідно до видаткової накладної № 7 від 12.11.2021 року ТОВ «Фірма Лія» передало, а ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» прийняло соняшник врожаю 2020 року у кількості 45.38 т., на загальну суму з ПДВ 821 212,82 грн.
За вказаним фактом поставки у відповідності до п. 192.1 Податкового Кодексу України, п. 21 Порядку заповнення податкової накладної № 1307 від 31.12.2015 позивачем, складено та направлено на реєстрацію до ЄРПН розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 12.11.2021 до податкової накладної № 7 від 11.11.2021, в якому зазначена ціна Товару за 1 тону, відповідно вартості вказаній у видатковій накладній № 7 від 12.11.2021, визначена додатковою угодою до Договору від 12.11.20221, та відповідно змінено обсяг поставки, за новою ціною на всю суму попередньої оплати (авансу).
При цьому загальна сума коштів, що підлягає сплаті з урахуванням податку на додану вартість, обсяги постачання (без врахування ПДВ), та сума податку на додану вартість залишилися не змінні, оскільки обсяг (кількість) поставки за видатковою накладною № 7 від 12.11.2021 не перевищив обсяги (кількість) поставки за попередньою оплатою (авансом).
Відповідно до квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 08.11.2022 розрахунок коригування зареєстровано в ЄРПН за номером № 9434484964.
15.11.2021 за видатковою накладної № 8 від 15.11.2021 ТОВ «Фірма Лія» передало, а ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» отримало соняшник врожаю 2020 року у кількості 111,55 т. на загальну суму з ПДВ 2 018 648,96 грн.
У зв`язку із перевищенням обсягу постачання та вартості поставки авансовому платежу після поставки по видатковій накладні № 8 від 15.11.2021 ТОВ «Фірма Лія» зареєструвало податкову накладну № 8 від 15.11.2021 у сумі 375 945,00 грн., разом з ПДВ, різницю між поставленим товаром та внесеним авансовим платежем.
Після внесення відповідних пояснень рішенням № 3810249/31299876 від 16.02.2022 податкову накладну зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На неоплачену суму поставленого Зерна ТОВ «Фірма Лія» склало та направило на адресу ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» рахунок на оплату № 6 від 17.11.2021, на суму 372 945 грн. Однак, отриманий ТОВ «САНОІЛ-ТРЕЙДІНГ» соняшник врожаю 2020 року до повному обсязі не оплачений та умови договору щодо оплати за отриманий товар не виконані. Заборгованість, враховуючи направлені рахунки на оплату, становить 372945,00 грн.
З урахуванням строку затримки реєстрації податкових накладних та фактичної їх реєстрації в ЄРПН 16.02.2022 р. граничний строк оплати боргу сплив 22.02.2022 р..
Щодо тверджень Скаржника про те, що реєстрація у єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, що містить недостовірну інформацію і не відповідає фактично здійсненим господарським операціям, не є підставою для віднесення відповідачем сплаченої суми податку на додану вартість до податкового кредиту, адже таке віднесення можливе лише після здійснення відповідного коригування позивачем податкової накладної, то формування податкового кредиту відповідачем не стосується предмету даного господарського спору, вимоги в якому заявлені про стягнення заборгованості саме з відповідача. 
Колегія суддів апеляційного суду також відхиляє аргументи Скаржника щодо не врахування судом першої інстанції приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, з огляду на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» Розділ IX  "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № № 18-22, ст. 144 ) доповнено пунктом 7 такого змісту: "7. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду   першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування     рішення     місцевого господарського суду,  оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг".

9.      Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 277 ГПК України,    підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої  рішення,  це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення  ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх  рішень,  але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру  рішення.  Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання  рішень.  Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

10.    Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейдінг" залишити без задоволення. 

Рішення Господарського суду Запорізької області від 06.03.2023 р. у справі № 908/2031/22 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право   касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.     
       
          Повний текст постанови складено  25.09.2023 р.

Головуючий          суддя                                                                                І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                    О.В. Чус                                        

Суддя                                                                                             О.Г. Іванов