П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
19 вересня 2023 року                                                                                               м. Київ
 
                                                                                                          Справа №753/1241/23
                                                                  Апеляційне провадження № 22-ц/824/9645/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:      судді-доповідача:                 Соколової В.В.                                                                    суддів:                                   Мережко М.В., Поліщук Н.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Комаревцевої Л.В., 24 квітня 2023 року в м. Києві, за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого 01 лютого 2023 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД. ОК УПРАВЛІННЯ НЕРУХОМІСТЮ» заборгованість за житлово-комунальні послуги, 
 
В С Т А Н О В И В
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу - задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про скасування судового наказу у справі № 753/1241/23 від 01 лютого 2023 року.
Судовий наказ від 01 лютого 2023 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва за заявою Дочірнього підприємства «Поряд. Ок. Управління та експлуатація нерухомості» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, 3% річних, інфляційних втрат та  судового збору у розмірі 59356,40 грн - скасовано.
У іншій частині заявлених вимог відмовлено.
Скасовуючи судовий наказ, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ видано без урахування всіх обставин, що мають значення для розгляду справи, між сторонами існує спір про право, і такі вимоги можуть бути розглянуті виключно у позовному провадженні. 
Відмовляючи в стягненні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування таких витрат, здійснюється у позовному провадженні, у справах наказного провадження такий вид судових витрат не відшкодовуються. Відмовляючи у стягненні судового збору, сплаченого боржником при подачі заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що сума судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника у разі пред'явлення ним позову до боржника.
 
Не погодилось із вказаною ухвалою суду в частині відмови в розподілі судових витрат ОСОБА_1 , її представником  подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що розподіл судових витрат, понесених боржником у випадку задоволення його заяви про скасування судового наказу, вирішуються у відповідності до ст. ст. 133, 141 ЦПК України. Зазначені норми процесуального права мають загальний характер, і тому підлягають застосуванню в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного (загального або спрощеного), та окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України), у випадку відсутності особливостей розподілу витрат, що визначаються окремо у цих провадженнях, та у разі прийняття остаточного рішення у справі. Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року є остаточним рішенням при розгляді справи у цьому провадженні, та не передбачає розподілу судових витрат, або їх зарахування, у випадку вірогідності звернення стягувача до суду у позовному провадженні.
Також представник вказує на те, що витрати, які поніс стягувач за подачу заяви про видачу судового наказу врегульовано спеціальною нормою процесуального права, а витрати, які поніс боржник при подачі заяви про скасування судового наказу, спеціальними нормами не врегульовано, а отже до цих витрат, можуть бути застосовані загальні норми процесуального права, якою є ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у розподілі судових витрат боржниці ОСОБА_1 на оплату судового збору з заяви про скасування судового наказу та постановити у цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «ПОРЯД.ОК. УПРАВЛІННЯ НЕРУХОМІСТЮ» на її користь відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн та судового збору з заяви про скасування судового наказу у розмірі 134,20 грн.
 
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника ОСОБА_1 - адвоката Золотопуп С.В. надійшла заява про розгляд справи без участі боржника ОСОБА_1 та її представника, в якій він просив задовольнити апеляційну скаргу.
Тому, керуючись положеннями ч.1 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
В порядку ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у  разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.
 
Перш за все, ухвала суду першої інстанції в частині поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу та в частині скасування судового наказу Дарницького районного суду від 01 лютого 2023 року, ОСОБА_1 не оскаржується, очевидних вимог порушення законодавства в цій частині не вбачається, а тому, в силу ст. 303 ЦПК України, в цій частині ухвала суду перегляду апеляційним судом не підлягає, так як виходить за межі апеляційної скарги.
 
Переглядаючи апеляційну скаргу в частині відмови в розподілі судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
 
Судом встановлено, що у січні 2023 року представник ТОВ «ПОРЯД. ОК УПРАВЛІННЯ НЕРУХОМІСТЮ» звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу, в якій просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПОРЯД. ОК УПРАВЛІННЯ НЕРУХОМІСТЮ» кошти у загальній сумі 59088, 00 грн, з яких: 55620,61 грн - заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , 2650,00 грн - інфляційне збільшення, 816, 73 грн - 3% річних та судовий збір у розмірі 268,40 грн. Судові витрати покласти на боржника. 
01 лютого 2023 року Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Поряд. Ок Управління та експлуатація нерухомості» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 55620, 61 грн, 3% річних нарахованих за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 816, 73 грн, інфляційні втрати за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 2605, 66 грн, судовий збір у розмірі 268,40 грн, а всього - 59356,40 грн.
05 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про скасування судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто особі, яка її подала.
20 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 подав повторно до суду першої інстанції заяву про скасування судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року, в якій просив: визнати поважною причину пропуску строку на подачу заяви про скасування судового наказу; скасувати судовий наказ Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2023 року; стягнути з ТОВ «ПОРЯД. ОК УПРАВЛІННЯ НЕРУХОМІСТЮ» на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн, а також витрати на оплату судового збору в розмірі 134,20 грн.
Заява мотивована необгрунтованістю вимог ТОВ «ПОРЯД. ОК УПРАВЛІННЯ НЕРУХОМІСТЮ».
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу - задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про скасування судового наказу у справі № 753/1241/23 від 01 лютого 2023 року.
Судовий наказ від 01 лютого 2023 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва за заявою Дочірнього підприємства «Поряд. Ок. Управління та експлуатація нерухомості» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, 3% річних, інфляційних втрат та  судового збору у розмірі 59356,40 грн - скасовано.
У іншій частині заявлених вимог відмовлено.
Відмовляючи в стягненні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування таких витрат, здійснюється у позовному провадженні, у справах наказного провадження такий вид судових витрат не відшкодовуються. Відмовляючи у стягненні судового збору, сплаченого боржником при подачі заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що сума судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника у разі пред'явлення ним позову до боржника.
 
Судові витрати врегульовано Главою 8 ЦПК України.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).
До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Витрати на професійну правничу допомогу врегульовано ст. 137 ЦПК України, частини 4, 5, 6 даної статті визначають принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката та передбачають у разі недотримання вимог щодо співмірності можливість суду за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, покладають обов'язок доведення неспівмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.
Розподіл судових витрат між сторонами врегульовано ст.ст. 141, 142 ЦПК України.
Згідно ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.
Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який видав судовий наказ, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу.
Наслідком скасування судового наказу є роз'яснення судом заявнику (стягувачу) його права звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
 
З наведених обставин справи вбачається, що судовий наказ було видано за поданою та розглянутою в порядку наказного провадження заявою ТОВ «ПОРЯД. ОК УПРАВЛІННЯ НЕРУХОМІСТЮ». Заяву про скасування судового наказу подано боржником ОСОБА_1 та розглянуто судом в порядку наказного провадження. Розділ ІІ ЦПК України, який регулює наказне провадження, не передбачає розподілу судових витрат, а також не відсилає до положень Глави 8 Розділу І ЦПК України
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги боржника про те, що наказне провадження є одним із видів судового провадження у цивільних справах, а положення ст.ст. 133-141 ЦПК України є загальними, тобто можуть застосовуватись до всіх видів судових проваджень у цивільних справах. Однак, вид наказного провадження передбачає, як розгляд заяви про видачу судового наказу, так і заяви про скасування судового наказу, без проведення судового засідання, на підставі наявних в матеріалах справи документів. Разом з цим, положення ст. 171 ЦПК України, якими визначається порядок розгляду заяви про скасування судового наказу не передбачає вирішення питання про компенсацію заявнику витрат пов`язаних з поданням заяви про скасування судового наказу, визначає строк розгляду такої заяви не пізніше двох днів після її подання та не передбачає повідомлення сторін про час та місце розгляду такої заяви.  
Положення ч.2 ст. 164 ЦПУ України вказують на те, що в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертаються. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, вказані положення не передбачають компенсації боржникові понесених ним витрат по сплаті судового збору при зверненні із заявою про скасування судового наказу. Стаття 141  ЦПК України, яка регулює питання розподілу судових витрат між сторонами, також не містять відповідних положень.
Вирішуючи питання про компенсацію боржникові витрат на правову допомогу понесених у зв`язку із підготовкою заяви про скасування судового наказу, крім наведених положень слід також врахувати положення ст. 137 ЦПК України, які визначають можливість непогодження учасника справи із визначеним іншою стороною розміром правової допомоги та обов`язок доведення не співмірності таких витрат зі складністю справи. А отже у питанні компенсації судових витрат процесуальний закон передбачає змагальність, який не діє у наказному провадженні, але забезпечується шляхом надання права на подання заяви про скасування судового наказу і віднесення розгляду справи після цього за правилами позовного провадження.
Виходячи з наведених норм процесуального права, подання заяви про скасування судового наказу обумовлено тим, що боржник вважає вимоги стягувача необґрунтованими повністю або частково. Скасуванням судового наказу вимоги стягувача не вирішуються, стягувачу надається право звернення до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.
Отже, слід погодитись з висновком суд першої інстанції про те, що питання про компенсацію сторонами понесених ними витрат у наказному провадженні може бути включено до вирішення у разі розгляду спірних правовідносин між сторонами у справі в порядку позовного провадження, в залежності від обґрунтованості пред`явлених вимог. 
Таким чином, доводи наведені в апеляційній скарзі не впливають на законність оскаржуваної ухвали та не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі відсутні. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375,  381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 М.В. Мережко
                                                                                                                        
Н.В. Поліщук