Справа № 303/7544/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        12 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.
за участю секретаря                ЗУБАШКОВА М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/7544/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 6 квітня 2022 року, повний текст якого складено 6 квітня 2022 року, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю., -

встановив:

16.09.2021 ПрАТ СГ «ТАС» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.
25.05.2018 ПрАТ СГ «ТАС» як страховик надала ТОВ «УЛФ Фінанс» поліс № АМ/7214770, яким було забезпечено транспортний засіб марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 .
Крім цього сторонами був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту від 17.03.2017 ПК/21 № 505275.
29.12.2018 на території паркування ТЦ «Епіцентр» по вул. Лавківській в м. Мукачеві сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ГАЗ 2705», д/н НОМЕР_2 , здійснюючи рух заднім ходом спричинив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України.
У результаті ДТП транспортні засоби були пошкоджені.
Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 23.01.2018 у справі № 303/167/19 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
29.12.2018 власник автомобіля марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 , звернувся до ПрАТ СГ «ТАС» із заявою про настання ДТП № 20914/01/2018/90.
Позивач визнав ДТП страховим випадком і на підставі страхового акту № 4134В/01/2019 та відповідно до п. 14.11. договору добровільного страхування наземного транспорту від 17.03.2017 ПК/21 № 505275 виплатив страхове відшкодування в сумі 211371,32 грн.
Відповідно до рахунку від 23.01.2019 № НОМЕР_3 , складеного СП ТОВ «Автомобільний дім України – Мерседес Бенц», вартість робіт і запчастин по ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 , становить 112371,32 грн.
Досудову вимогу від 23.02.2021 про відшкодування страховику коштів, сплачених за ремонт пошкодженого автомобіля, що її відповідач ОСОБА_1 отримав 06.03.2021, він залишив без реагування.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 988, 990, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із виплатою страхового відшкодування у позивача виникли підстави для стягнення в порядку регресу з винуватця ДТП коштів, сплачених за ремонт пошкодженого автомобіля.
Враховуючи, що відповідач не виконав отриману вимогу про сплату коштів, з нього за період з 07.03.2021 по 16.09.2021 підлягають стягненню на користь позивача відповідно до норм ст.ст. 612, 625 ЦК України 3% річних (1791,78 грн) та інфляційні нарахування (4556,31 грн).
Посилаючись на ці обставини, позивач ПрАТ СГ «ТАС» просив стягнути на його користь із відповідача ОСОБА_1 в поряду регресу 112371,32 грн виплаченого страхового відшкодування, 3% річних у сумі 1791,78 грн та інфляційні нарахування в сумі 4556,31 грн, а також просив покласти на відповідача судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06.04.2022 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його недоведеності, оскільки доказів виплати 112371,32 грн страхового відшкодування позивач не надав.

Позивач ПрАТ СГ «ТАС» не погодився із рішенням суду як із незаконним і необґрунтованим. Доводи апеляції зводяться до такого.
15.02.2022 у справу вступив новий представник позивача адвокат Миц І.В., яка не була обізнана з матеріалами, просила суд допустити її до справи через систему «Електронний суд», надати матеріали для ознайомлення, що суд проігнорував. Тому позивач був позбавлений можливості належного доказування позову.
Суд не врахував, що страхове відшкодування, що було визначене в розмірі 211371,32 грн, було зменшене на 99000,00, які були виплачені страховою компанією відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким було забезпечено автомобіль «ГАЗ 2705» д/н НОМЕР_2 . Тому сума 112371,32 грн є частиною суми страхового відшкодування та сумою невідшкодованої матеріальної шкоди, а не сумою виплати страхового відшкодування в цілому.
З апеляційною скаргою доказ оплати ремонту пошкодженого автомобіля позивач не може надати через складність отримання оригіналів чи засвідчених копій документів під час воєнного стану, але вживає заходи для їх отримання і надасть документи в подальшому.
Сторона просить рішення суду скасувати, позов – задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 19 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору; провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Сторонами у справах позовного провадження є позивач – особа, яка вважає, що її право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач – особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом (ст. 42 ч. 1, ст.ст. 48, 51 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів, кожен із яких щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (ст. 50 ч. 1).

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Право позивача вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову і, відповідно, право відповідача на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються, ані щодо відповідача, до якого вони пред`явлені.

Особа розпоряджається своїми процесуальними правами та здійснює своє право на захист вільно, на власний розсуд; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, включно з тими, які власне обґрунтовують як право на пред`явлення вимог (право на позов), так і право на пред`явлення вимог до конкретного відповідача (відповідачів) та обов`язок такого конкретного відповідача (відповідачів) відповідати за пред`явленим до нього (них) позовом; обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 13, 43, 49, 76-82 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, який розглядає справу в межах пред`явлених позивачем вимог, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного розгляду справи суд не вправі за відсутності для того належних підстав змінювати склад позивачів, відповідачів у справі, зміни у складі учасників процесу допустимі лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, якщо таке має місце після ухвалення рішення судом першої інстанції (ст. 23 ч. 1, ст. 24 ч. 1, ст. 55 ч. 1, ст. 56 ч.ч. 2, 3, 6, ст.ст. 351, 352, ст. 365 ч. 1 п. 1, ст. 368 ч. 1 ЦПК України).

Таким чином, по захист своїх порушених прав може до суду звернутися саме особа, права якої порушені, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі належного позивача (позивачів) відповідає обов`язок належного відповідача (відповідачів) усунути порушення права.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є щодо належного відповідача (відповідачів) доведеними у спосіб, передбачений цивільним процесуальним законом (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Апеляційний суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення (ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України).

З матеріалів справи з урахуванням документів, отриманих на стадії її апеляційного розгляду, вбачається таке.

29.12.2018 на території паркування ТЦ «Епіцентр» по вул. Лавківській в м. Мукачеві Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ГАЗ 2705», д/н НОМЕР_2 , здійснюючи рух заднім ходом спричинив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 , під керуванням гр-на ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, внаслідок ДТП транспортні засоби були пошкоджені, що зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення від 29.12.2018 № 305422, складеним поліцейським взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Закарпатській області капралом поліції Савко А.І. (а.с. 22-24, 32-33).

У протоколі про адмінправопорушення від 29.12.2018 № 305422 і доданих до нього документах зафіксовано, серед іншого, що:
власником мікроавтобуса «ГАЗ 2705», д/н НОМЕР_2 , є військова частина НОМЕР_4 ;
цивільно-правова відповідальність власника цього наземного транспортного засобу застрахована у ПрАТ «Скарбниця», код страховика 036, поліс № АМ/6133918 дійсний з 27.11.2018 до 26.11.2019;
місце роботи водія ОСОБА_1 . Мукачівський прикордонний загін, військова частина НОМЕР_4 , старший водій.

Аналогічні дані про власника автомобіля «ГАЗ 2705», д/н НОМЕР_2 , та страхування ним своєї цивільно-правової відповідальності у ПрАТ «Скарбниця» зазначені у довідці про ДТП (а.с. 28-31).

17.03.2017 ТОВ «УЛФ Фінанс» (страхувальник) уклало з ПрАТ СГ «ТАС» (страховиком) договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 «Правильне КАСКО» № А 505275, відповідно до якого страхові суми, страхові тарифи, страхові премії, франшизи строки дії договору визначаються в реєстрі щодо кожного зазначеного в реєстрі до цього договору застрахованого транспортного засобу (а.с. 14-19). До тексту договору додані бланки реєстру застрахованих транспортних засобів і страхового сертифікату, які, однак, не заповнені (а.с. 20, 21).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 , була застрахована страхувальником ТОВ «УЛФ Фінанс» у ПрАТ СГ «ТАС», код страховика 078, поліс № АМ/7124770 дійсний з 25.05.2018 до 24.05.2019, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, 100000,00 грн, франшиза 0,00 грн (а.с. 13).

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду від 23.01.2019, з урахуванням постанови судді Мукачівського міськрайонного суду від 07.06.2019 про виправлення описки в постанові, у справі № 303/167/19 про адміністративне правопорушення визнано виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у невиконанні ним вимог п. 10.9. Правил дорожнього руху, накладено на винуватця адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340,00 грн (а.с. 26, 27).

29.12.2019 у ПрАТ СГ «ТАС» за № 20914/01/2018/90 зареєстрована заява ОСОБА_2 про настанні події, в якій зазначено, зокрема, військову частині НОМЕР_4 як власника автомобіля «ГАЗ 2705», д/н НОМЕР_2 , крім того, в заяві міститься посилання на чинний договір «автокаско» від 24.05.2018 № А 515020 (а.с. 34-35).

Експерт-товарознавець ОСОБА_3 провів огляд автомобіля марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 , і зафіксував його пошкодження, що відображені в протоколі огляду колісного транспортного засобу від 18.01.2019 № 1801/1-4, складеному на бланку «ФЛП Кохан О.А.», і в фотоматеріалах (а.с. 61-125). 

Згідно зі Звітом про оцінку транспортного засобу від 31.01.2016 № 20914, у якому не зазначено суб`єкта оціночної діяльності, який його склав, і відсутній підпис виконавця, ринкова вартість автомобіля марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 , на дату оцінки становить 1240263,00 грн (а.с. 36-47).

23.01.2019 СП ТОВ «Автомобільний дім України – Мерседес Бенц» виставило ПрАТ СГ «ТАС» рахунок № НОМЕР_3 на оплату вартості робіт, запчастин і матеріалів для ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 , на загальну суму 211371,32 грн (а.с. 48-50, 126-128).

06.02.2019 страховик ПрАТ СГ «ТАС» склав страховий акт № 413413/01/2019 відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту «Правильне КАСКО» № НОМЕР_5 , яким визначив страхове відшкодування на користь ТОВ «УЛФ Фінанс» за пошкодження автомобіля марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 , у розмірі 211371,32 грн, що становить суму, вказану в рахунку СП ТОВ «Автомобільний дім України – Мерседес Бенц» від 23.01.2019 № 2119222 (а.с. 129-130).

Досудовою вимогою від 23.02.2021 про відшкодування страховику коштів, сплачених за ремонт пошкодженого автомобіля, ПрАТ СГ «ТАС» зажадало від ОСОБА_1 протягом семи днів з дня отримання вимоги відшкодувати в порядку регресу страховій компанії 112371,32 грн, які були виплачені страховиком потерпілому в рахунок страхового відшкодування, а також попередило, що в разі невиплати кошти стягуватимуться судовим порядком із нарахуваннями, передбаченими ст. 625 ЦК України, та судовими витратами (а.с. 52-55, 131-134).

Вважаючи свої майнові права порушеними з огляду на невиплату ОСОБА_1 112371,32 грн у рахунок компенсації частини виплаченого страхового відшкодування ПрАТ СГ «ТАС» пред`явило вимогу про стягнення цих коштів у порядку регресу, а також про стягнення за період з 07.03.2021 по 16.09.2021 нарахувань відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України: 3% річних (1791,78 грн) та втрат від інфляції (4556,31 грн) (а.с. 10-11).

Разом із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції ПрАТ СГ «ТАС» надіслало суду копію платіжного доручення від 07.02.2019 № 5943, яким на користь СП ТОВ «Автомобільний дім України – Мерседес Бенц» були перераховані 211371,32 грн як страхове відшкодування за договором від 24.05.2018 № А 515020 за пошкодження автомобіля марки «Mercedes Benz C 200 4 MATIC», д/н НОМЕР_1 (а.с. 187).

Під час апеляційного розгляду справи суд отримав 05.04.2023 при листі від 29.03.2023 № 70 від ПрАТ СК «Скарбниця» копію відсутнього доти в справі страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6133918, який діяв з 27.11.2018 до 26.11.2019, де страхувальником автомобіля «ГАЗ 2705», д/н НОМЕР_2 , є ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_4 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ 14321676) на запит апеляційного суду листом від 27.03.2023 № 14/3106-23-Вих, отриманим судом 30.03.2023, повідомив, що транспортний засіб «ГАЗ-2705» станом на 29.12.2018 мав реєстраційний номер НОМЕР_2 , а з 26.01.2023 має реєстраційний номер НОМЕР_6 , а також надіслав:
копію Технічного талона серії BBG № 000351 транспортного засобу «ГАЗ-2705», ВВ-автофургон, р/н НОМЕР_6 , зареєстрованого за військовою частиною НОМЕР_4 Держприкордонслужби;
витяг із наказу начальника НОМЕР_7 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31.08.2018 № 320-ос про прийняття ОСОБА_1 на військову службу за контрактом строком на три роки, присвоєння йому військового звання «солдат», призначення старшим водієм автомобільної групи відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу.

Особа вправі вимагати повного відшкодування майнової шкоди, збитків, завданих їй винною, протиправною поведінкою іншої особи (ст.ст. 11-16, 22, 1166 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст. 22 ч. 3 ЦК України).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб;
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ч.ч. 1, 2 ЦК України).

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ч. 1 ЦК України).

Закон України «Про страхування» визначає, що:
страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1);
до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (ст. 27).

За правилами, встановленими ЦК України:
за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979);
предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ч. 1 п. 3);
законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування); до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ч.ч. 1, 2);
особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що:
відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них; якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 п. 2.1.);
обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ч. 2 ЦК України).

Отже, ПрАТ СГ «ТАС» управі за наявності та доведеності фактичних і правових підстав, передбачених законом та/або договором, ставити питання про стягнення на свою користь у рахунок компенсації виплаченого страхового відшкодування коштів із особи, відповідальної за таку компенсацію.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ст. 1172 ч. 1 ЦК України).

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що:
військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності; час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ст. 2 ч. 1);
громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (ст. 2 ч. 3).

Закон України «Про Державну прикордонну службу України» передбачає, що:
до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України (ст. 14);
військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України під час виконання покладених на них обов`язків є представниками влади, недоторканність особи, честь і гідність яких охороняються законом (ст. 24);
майно, закріплене за центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, органами Державної прикордонної служби України, її навчальними закладами, установами та організаціями, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління (ст. 28).

Виходячи з викладеного, слід констатувати, що ПрАТ СГ «ТАС» будучи своєчасно обізнаним про те, що ДТП мало місце за участю автомобіля «ГАЗ-2705», д/н НОМЕР_2 , зареєстрованого за військовою частиною НОМЕР_4 , водій якого ОСОБА_1 перебував у цій частині на військовій службі, пред`явило вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу та про майнову відповідальність у вигляді нарахувань, передбачених ст. 625 ч. 2 ЦК України, не до вказаної військової частини, яка в силу вимог закону відповідальна за майнову шкоду, завдану військовослужбовцем під час виконання службових обов`язків, а до водія-військовослужбовця. Та обставина, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу несе індивідуальну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху і як такий притягнутий до адміністративної відповідальності, не змінює правил відшкодування юридичною особою майнової шкоди, завданої її працівником, службовцем під час виконання ним своїх трудових, службових обов`язків.

Відтак у справі, що розглядається, відповідно до реальних її обставин та пред`явлених вимог має місце спір про право цивільне між ПрАТ СГ «ТАС» і військовою частиною НОМЕР_4 щодо відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої військовослужбовцем цієї частини під час виконання ним службових обов`язків.

Відповідальна за шкоду особа не може бути позбавлена права і можливості на належній стадії процесу та в належному процесуальному статусі захищати своє право, заперечувати проти задоволення вимог, які впливають на обсяг її відповідальності та на відповідні її майнові права.

Попри такі умови і фактичну наявність спору саме з військовою частиною НОМЕР_4 , яка з огляду на підстави, предмет позову та достеменно відомі позивачу на час пред`явлення позову обставини є належним відповідачем, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами та пред`явив і підтримував позов лише до ОСОБА_1 . Участі в справі військова частина НОМЕР_4 не брала, тоді як спір безпосередньо стосується її цивільних прав і обов`язків, майнових прав та інтересів.

Суд першої інстанції маючи у справі відповідні дані суті спірних правовідносин у контексті суб`єктного складу сторін у справі не врахував. Тим часом, саме сторона у справі повинна доводити обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і саме відповідачу належить право визнати позов повністю або частково, укласти мирову угоду, реалізувати за наявності для того підстав інші права, притаманні саме відповідачу (ст. 12 ч. 3, ст.ст. 43, 49, 81, 193, 206, 207 ЦПК України).

Тож позов був пред`явлений, а справу було вирішено щодо неналежного відповідача ОСОБА_1 . Суд не мав процесуальних підстав за відсутності належного відповідача для вирішення спору як щодо його прав, так і щодо прав позивача по суті, що, крім іншого, може тягти наслідки, які випливають із положень ст. 352 ч. 1 ЦПК України. Таке вирішення справи є неправильним у процесуальному розумінні, рішення суду не відповідає вимогам ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України, вищенаведені обставини виключали можливість реального вирішення спору через відсутність у справі належного відповідача, без якого про законність розв`язання спору щодо права іпотеки не йдеться.

Питання обґрунтованості позову по суті, його доведеності, наявності, відсутності та можливості прийняття і врахування на відповідних стадіях процесу доказів страхування автомобіля ТОВ «УЛФ Фінанс» за відповідним договором добровільного страхування наземного транспорту, оплати страховиком ремонту автомобіля, виплати страхового відшкодування, отримання адресатом указаної досудової вимоги і т.ін., наявності підстав для захисту права, на існування якого посилається позивач, щодо інших обставин наразі значення не мають і вирішуватися не можуть.

За умовами справи на стадії апеляційного провадження викладені обставини не можуть бути змінені, а порушення норм закону не можуть бути усунені чи виправлені. Вирішення справи щодо неналежного відповідача або відсутність у справі на стадії її розгляду судом першої інстанції необхідного для вирішення спору належного відповідача є за приписами ст. 376 ч. 3 п. 4 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Виходячи з викладеного, з урахуванням положень ст. 367 ч. 4 ЦПК України та на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 4 цього Кодексу апеляцію з урахуванням саме наведених вище обставин слід задовольнити, ухвалене з порушенням норм процесуального права рішення суду скасувати, у задоволенні позову про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань відмовити з процесуальних підстав – внаслідок пред`явлення вимог до неналежного відповідача, через що судом було прийнято рішення про права, свободи, та інтереси особи, яка не була залучена до участі у справі в передбаченому цивільним процесуальним законом статусі.

Керуючись ст. 367 ч. 4, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» задовольнити частково,
рішення Мукачівського міськрайонного суду від 6 квітня 2022 року скасувати,
у позові Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань відмовити внаслідок пред`явлення його до неналежного відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 11 серпня 2023 року.

Судді