УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 932/3620/22
провадження № 51-5317ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року,
встановив:
За вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 березня 
2023 року 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя 
АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, 
засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 12 червня 2023 вирок місцевого суду залишив без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 - без задоволення.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
За обставин, установлених судом ОСОБА_4 19 травня 2022 року близько 12:20, перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 62 у м. Дніпро, на зупинці громадського транспорту на вул. Глінки, достовірно знаючи про введення в Україні воєнного стану, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 та витягнув із правої кишені її кардигану мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А30», вартістю 2800 грн. З викраденим намагався залишити місце злочину, але був зупинений потерпілою ОСОБА_6 , яка забрала у нього свій телефон.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, неправильно надану оцінку доказам, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що суд апеляційної інстанції, безпідставно відмовив стороні захисту в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, насамперед допит потерпілої, оскільки остання не вказала де саме у неї було викрадено мобільний телефон, чим порушив вимоги ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК)
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Слід зазначити, що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надана оцінка доказам не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами попередніх інстанцій.
Отже, захисник, надаючи власну оцінку доказам, заперечує достовірність окремих із них та правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як їх перевірка з огляду на ст. 433 КПК до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесено.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК зроблені із додержанням ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог кримінального процесуального закону, про що в судовому рішенні наведено докладні мотиви. 
Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд встановив на підставі, показань потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 9 травня 2022 року близько 10:30 вона вийшла з автобуса та виявила відсутність мобільного телефону, який вона поклала в праву накладну кишеню свого кардигану. Озирнувшись, вона звернула увагу на ОСОБА_4 , оскільки поряд з нею більше нікого не було, в руках у нього був пакет під яким вона побачила свій мобільний телефон. ОСОБА_4 відмовлявся добровільно повернути мобільний телефон, тому вона вихопила його у нього з рук; показань свідка ОСОБА_7 , який повідомив суду, що в травні 2022 року він з напарником знаходився на зупинці громадського транспорту біля ТЦ «Мост-Сіті», де вони і почули крики потерпілої ОСОБА_6 , яка стверджувала, що ОСОБА_4 викрав у неї мобільний телефон. 
У розмові з потерпілою засуджений просив не писати заяву до поліції, оскільки щойно звільнився з місць позбавлення волі; показань свідка ОСОБА_8 , який показав, що перебуваючи на місці події, бачив як ОСОБА_4 вийшов з автобусу, а за ним потерпіла, яка тримала його за руку та вимагала повернути мобільний телефон. Підійшовши ближче він побачив, як ОСОБА_6 вирвала з рук засудженого мобільний телефон, який останній ховав під пакетом. Він пред`явив ОСОБА_4 посвідчення поліцейського, з`ясував обставини події та викликав слідчо-оперативну групу. Наголосив, що телефон потерпілої засуджений тримав у руці, обгорнувши чорним пакетом.
Ці показання є послідовними і повністю узгоджуються з іншими доказами, зокрема: даними протоколу огляду місця події від 19 травня 2022 року, згідно з яким оглянуто мобільний телефон потерпілої, а також відеозапису з камери відеоспостереження на якому зображена зупинка громадського транспорту біля ТЦ «Мост-Сіті», на ній знаходяться ОСОБА_4 та потерпіла, яка зупинила останнього і забрала у нього мобільний телефон, та іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.
Таким чином, зіставивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, місцевий суд умотивовано визнав, що показання учасників судового процесу, як і дані, що містяться у протоколах слідчих дій,  висновку експерта та інших доказах, на підставі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, і правомірно поклав їх в основу вироку.
Не погоджуючись із вироком місцевого суду, засуджений ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, просив скасувати вирок суду і ухвалити відносно нього виправдувальний вирок.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених 
у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.
Відповідно до статей 370, 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. Судове рішення повинно бути ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
Переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого, апеляційний суд дотримався зазначених вимог і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки вирок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку відповідно до ст. 94 КПК. 
Суд апеляційної інстанції визнав безпідставними доводи апеляційної скарги
ОСОБА_4 про відсутність у нього умислу на заволодіння майном потерпілої та критично оцінив його версію про те, що він повинен нести відповідальність за інший злочин, а саме за неповернення знайденого мобільного телефону потерпілої, оскільки така версія подій, на переконання колегії суддів апеляційного суду, повністю спростовується дослідженими судом доказами, зокрема показаннями потерпілої, яка детально та послідовно розповіла про події вчиненого щодо неї кримінального правопорушення. Підстав обмовляти засудженого у потерпілої не було.
Доводи захисника про те, що апеляційний суд у порушення вимог ст. 404 КПК повторно не допитав потерпілу, є безпідставними.
Так, згідно з приписами ч. 3 ст. 404 КПК повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.
Таким чином під час здійснення кримінального провадження апеляційний суд не порушив загальних засад, закріплених у ст. 7 КПК, а з огляду на положення ст. 404 цього Кодексу і суд апеляційної інстанції не був зобов`язаний повторно досліджувати зібрані у справі докази.
Посилання захисника на постанову Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 532/47/16-к, провадження 51-969км18 та висновок об`єднаної палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 квітня 2023 року у справі № 51-1747 кмо 22, у даному конкретному випадку є не релевантними. 
Отже, колегія суддів доходить висновку, що ухвала апеляційного суду є належно вмотивована й обґрунтована, за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника з наведених у ній мотивів немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК 
у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:             
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                              ОСОБА_3