Постанова                                                         
Іменем України
 
20 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 127/27294/20
провадження № 61-7611св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,          Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк), державний реєстратор Комунального підприємства «Агентство адміністративних послуг» Козловський Микола Сергійович, 
треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Вінницької міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агентство адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про визнання дій державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на квартиру протиправними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності та поновлення права власності
 
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року у складі колегії суддів: Матківської М. В., Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просила визнати дії державного реєстратора Козловського М. С. Комунального підприємства «Агентство реєстраційних послуг», правонаступником якого є Комунальне підприємство «Агентство адміністративних послуг», щодо державної реєстрації права власності за номером запису 32732444 на квартиру АДРЕСА_1 за новим власником, а саме - за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Козловського М. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 08 серпня 2019 року, індексний номер 48145720; скасувати                                      у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності від 05 серпня 2019 року № 32732444, вчинений державним реєстратором Козловським М. С., та поновити право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що 11 червня 2008 року між нею і Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк», банк), правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), був укладений кредитний договір            № 0101/0608/71-139, за умовами якого банк надав позичальникові кредит                              в розмірі 63 000,00 дол. США зі сплатою 11,9 % річних, з терміном повернення кредиту 10 жовтня 2031 року.
 
На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між нею і ВАТ «Сведбанк» був укладений договір іпотеки від 11 червня 2008 року, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_2 .
 
Вважає дії державного реєстратора і АТ «Альфа-Банк» щодо реєстрації права власності на квартиру протиправними і незаконними, оскільки АТ «Альфа-Банк» не має ніякого стосунку до кредитного договору від 11 червня 2008 року                        № 0101/0608/71-139 та договору іпотеки, адже АТ «Альфа-Банк» не надало документів щодо набуття права вимоги за кредитним договором і договором іпотеки. АТ «Альфа-Банк» не виконало вимог закону щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позивачка не отримувала повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, обов`язок направлення якого передбачений статтею 35 Закону України «Про іпотеку». Їй не було надано примірник оцінки предмета іпотеки до моменту звернення стягнення, а квартиру фактично реалізовано за ціною, яку визначив самостійно банк, що також свідчить про порушення процедури реєстрації права власності на предмет іпотеки. Крім того, позасудове стягнення на предмет іпотеки як заставного майна на виконання умов за договором здійснено з порушенням Закону України від 03 червня                          2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 
 
Також посилалася на те, що договір про задоволення вимоги іпотекодержателя між нею і банком не укладався, тому рішення державного реєстратора щодо перереєстрації права власності на квартиру протиправне та підлягає скасуванню. 
 
При реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» на предмет іпотеки порушено житлові права дитини, оскільки у квартирі, яка є предметом іпотеки, проживає ОСОБА_2 , 2016 року народження. Тому незаконна перереєстрація квартири впливає на житлові та соціальні права дитини. 
 
У зв`язку з цим позивачка просила позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 11 червня 2021 року                         в задоволенні позову відмовив. Скасував забезпечення позову за ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2021 року у виді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить АТ «Альфа-Банк». Скасував зустрічне забезпечення за ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2021 року у виді зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду кошти в сумі 50 000,00 грн.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що застереження в договорі іпотеки щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки також                                           є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, тому державний реєстратор Козловський М. С. правомірно зареєстрував право власності на предмет іпотеки, яким є спірна квартира, за іпотекодержателем АТ «Альфа-Банк», а отже, немає підстав для визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування його рішення і запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності.
 
При цьому суд першої інстанції не застосував Закону України від 03 червня           2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в редакції, чинній на час переходу права власності (далі - Закон № 1304-VII), оскільки спірна квартира, яка є предметом іпотеки, не є єдиним житлом ОСОБА_1 , адже їй на праві власності належить 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 76,8 кв. м. Водночас суд виходив з недоведеності позивачкою того, що при реєстрації права власності на спірну квартиру за іпотекодержателем порушені житлові права малолітнього ОСОБА_2 , оскільки вона не надала доказів про його реєстрацію в спірній квартирі чи доказів відсутності у його батьків іншого житла, або згоди іпотекодержателя на реєстрацію дитини                                   у квартирі, яка є предметом іпотеки, тощо.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Вінницький апеляційний суд постановою від 11 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2021 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Визнав протиправними дії державного реєстратора                       Козловського М. С. Комунального підприємства «Агентство реєстраційних послуг», правонаступником якого є Комунальне підприємство «Агентство адміністративних послуг», щодо державної реєстрації права власності за номером запису 32732444 на квартиру АДРЕСА_1 за новим власником, а саме за АТ «Альфа-Банк». Скасував рішення державного реєстратора Козловського М. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень                   (з відкриттям розділу) від 08 серпня 2019 року індексний номер 48145720. Скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 32732444 від 05 серпня 2019 року, вчинений державним реєстратором Козловським М. С. Поновив право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .
 
Апеляційний суд мотивував судове рішення тим, що позовні вимоги                                                є обґрунтованими та доведеними, оскільки при реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Альфа-Банк» були порушені вимоги закону, зокрема, щодо отримання ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Також при реєстрації права власності державний реєстратор не врахував, що на квартиру був накладений арешт, а також того, що на спірні правовідносини поширюються норми Закону         № 1304-VII. Отже, у державного реєстратора були підстави для відмови                            у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру за АТ «Альфа-Банк». 
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
 
У серпні 2022 року АТ «Альфа-Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу,                   в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року                              і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Підставою касаційного оскарження вказував те, що суд апеляційної інстанції                        в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня                         2020 року у справі № 757/13243/17, від 04 липня 2018 року у справі № 522/2732/16 та постановах Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 755/5691/16, від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19,                                                      від 18 листопада 2020 року у справі № 750/5622/19.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова ухвалена                                       з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів і обставин, що мають значення для справи, та без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
31 серпня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2022року касаційне провадження                        у цій справі зупинено.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2023року поновлено касаційне провадження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2023року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Апеляційний суд встановив, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_1 і ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого було ПАТ «Дельта Банк», був укладений кредитний договір № 0101/0608/71-139, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в розмірі 63 000,00 дол. США зі сплатою11,9 % річних,                             з терміном повернення кредиту 10 жовтня 2031 року. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків за договором купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .
 
Цього ж дня на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ОСОБА_1 і ВАТ «Сведбанк» був укладений договір іпотеки                                                                       № 0101/0608/71-139-Z-01, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., реєстровий номер 3370, за умовами якого в іпотеку банку передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,6 кв. м, житловою - 32,0 кв. м.
 
Зазначена квартира належала ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В., зареєстрованого в реєстрі за № 3365, який зареєстрований в Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»               11 червня 2008 року і записано в реєстрову книгу № 240 за реєстровим номером 1347/19796.
 
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 11 червня 2008 року приватний нотаріус Терещенко В. В. зареєстрував обтяження за № 7359103 - заборона на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , яке накладене на підставі договору іпотеки, реєстровий                                              № 3370.
 
25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого право вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Сведбанк», перейшло до ПАТ «Дельта Банк», у тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 11 червня 2008 року                     № 0101/0608/71-139 та іпотечним договором від 11 червня 2008 року                                                      № 0101/0608/71-139-Z-01, що підтверджується копією договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року; копією акта приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року; копією витягу з реєстрів боржників ПАТ «Сведбанк».
 
15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» і ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого право вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Дельта Банк», перейшло до ПАТ «Альфа-Банк», у тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 11 червня                        2008 року № 0101/0608/71-139 та іпотечним договором від 11 червня 2008 року                     № 0101/0608/71-139-Z-01, що підтверджується копією договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року; копією акта приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року; копією витягу з реєстрів боржників ПАТ «Дельта Банк».
 
Згідно з інформаційною довідкою від 07 жовтня 2020 року № 227209719                                      з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 05 серпня 2019 року о 15:19 год державний реєстратор Комунального підприємства «Агентство реєстраційних послуг» Козловський М. С. здійснив державну реєстрацію права власності на квартиру       АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» на підставі повідомлення від 21 червня 2019 року № 2265 та іпотечного договору. Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 08 серпня 2019 року, індексний номер 48145720.
 
21 червня 2019 року АТ «Альфа-Банк» надіслало ОСОБА_1 повідомлення № 2265 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням на дві адреси: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . 
 
У повідомленні зазначено, що прострочена заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2008 року № 0101/0608/71-139 станом на 21 червня       2019 року становить 77 574,71 дол. США, яку банк вимагає сплатити. Відповідно до статей 35, 36 Закону України «Про іпотеку» банк попередив ОСОБА_1 , що в разі невиконання цієї вимоги протягом 30 днів, банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», та повідомив, що в разі задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», кредитором буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом.
 
Факт направлення повідомлення адресату ОСОБА_1 підтверджується реєстром поштових відправлень, що пересилаються в межах України, № 156 та описом вкладення конверта. Зазначені повідомлення ОСОБА_1 не отримала, вони повернені банку «з відміткою за закінченням терміну зберігання».
 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (довідка від 14 серпня 2019 року № 177435401) ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 76,8 кв. м, дата реєстрації права власності 06 березня 2012 року.
 
Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна вартість квартири АДРЕСА_1 на дату оцінки - 15 лютого 2019 року становить 660 000,00 грн. 
 
Згідно з довідкою від 04 травня 2020 року № 898, виданою Міським комунальним підприємством «Управляюча компанія «Замостя», ОСОБА_1                                                 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 ; у квартирі постійно проживають три особи: з 11 травня 2018 року - ОСОБА_3 ,                               1990 року народження і ОСОБА_2 , 2016 року народження; з 11 січня 2019 року - ОСОБА_2 , 1990 року народження.
 
Згідно зі свідоцтвом про народження від 30 січня 2019 року серії НОМЕР_1 , виданим повторно Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис від 12 серпня                             2016 року № 3015, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                                       є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;               2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                       у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права            в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Відповідно до статті 37 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
 
Після внесення змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня                2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) положення статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки                     в рахунок виконання основного зобов`язання.
 
Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем                            і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься                                  в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем                                      і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України                         від 25 грудня 2015 року № 1127, у редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації (далі - Порядок № 1127), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;                                3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
 
Враховуючи наведене, обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.
 
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження                                      № 11-474апп19), від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження                   № 14-45цс20) та від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19 (провадження                    № 14-81цс22).
 
У цій справі апеляційний суд встановив, що в матеріалах реєстраційної справи немає доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та документа, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання письмової вимоги, що було перешкодою у здійсненні державним реєстратором реєстраційних дій.
 
Враховуючи наведене апеляційний суд зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. 
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте     в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Враховуючи наведене, оскаржуване судове рішення в частині вирішення вимог, заявлених до банку про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, слід залишити без змін.
 
Оскільки апеляційний суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора з наведених вище підстав, суд касаційної інстанції не аналізує інших доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
 
Разом з цим апеляційний суд дійшов помилкового висновку про задоволення вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності від 05 серпня 2019 року № 32732444, вчиненого державним реєстратором Козловським М. С., оскільки у зв`язку набранням чинності Законом України від 05 грудня 2019 року № 340-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», яким внесено зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, не передбачено.
 
Також апеляційний суд помилково задовольнив і вимогу про поновлення права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 , оскільки рішення суду про скасування рішення державного реєстратора є самостійною підставою для вчинення державним реєстратором відповідних реєстраційних дій та не потребує заявлення такої позовної вимоги окремо, тому вимоги в цій частині                                                 є неефективним способом захисту порушених прав (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21)).
 
Враховуючи зазначене, оскаржувана постанова та рішення місцевого суду                               в частині задоволення вказаних вимог позову підлягають скасуванню на підставі статті 412 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову                в задоволенні зазначених вимог.
 
Крім того, апеляційний суд, задовольняючи позов, не врахував, що позивач                       у цій справі визначив відповідачем за позовом, крім АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Агентство реєстраційних послуг» Козловського М. С., який не є належним відповідачем у цій справі з огляду на таке.
 
Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.
 
Правові висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи), викладені у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18, пункт 36), від 12 грудня   2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18, пункт 53) та                       від 04 лютого 2020 року у справі № 910/7781/19 (провадження № 12-150гс19, пункт 37).
 
Отже, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у цій справі існує між боржником та кредитором щодо порушення права власності на спірне майно внаслідок дій щодо реєстрації за банком такого права. Державний реєстратор не є належним відповідачем у цій справі.
 
З урахуванням наведеного позовні вимоги до державного реєстратора задоволенню не підлягають, тому судові рішення в цій частині позовних вимог, заявлених до державного реєстратора, підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з цих підстав. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.
 
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агентство адміністративних послуг» Козловського Миколи Сергійовича скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вимог, заявлених до державного реєстратора.
 
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року в частині вирішення вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності та про поновлення права власності скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.
 
Постанову Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2 в особі законного представника - ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про визнання дій державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності на квартиру протиправними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко    В. М. Коротун  	
 	М. Ю. Тітов