П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/19139/22	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
02.06.2023 року;
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

             П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу 1 Загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина1485) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 1 Загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина1485) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність 1 Загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина1485) щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення із списків особового складу військової частини;
зобов`язати 1 Загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова НОМЕР_1 ) нарахувати та виплати одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В обґрунтування позову зазначено, що позивачка проходила військову службу у 1 Загоні морської охорони Державної прикордонної служби України (військова НОМЕР_1 ) та наказами від 28.11.2022 року №361-ОС, від 30.11.2022 року №365-ОС звільнена з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
На день звільнення вислуга років позивачки складає: у календарному обчисленні 25 років 04 місяці 19 днів, чим підтверджується право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Оскільки під час виключення зі списків особового складу виплату одноразової грошової допомоги прикордонний загін за цей повний період служби не здійснив, позивачка вимушена звернутись із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Суд визнав протиправною бездіяльність 1 Загону морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення із списків особового складу військової частини.
Зобов`язав 1 Загін морської охорони Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №413, підстав звільнення за п.п. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наявності вислуги більше 10 років, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби відповідно до абз. 2 п. 2 ст. 15 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 1 Загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина1485) подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що із звільненням військовослужбовця з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами або іншими поважними причинами у період з моменту оголошення мобілізації – протягом строку її проведення, та з моменту введення воєнного стану – до оголошення демобілізації (підпункт «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») не виникають правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Апелянт додає, що обставини та причини звільнення з військової служби визначаються положеннями Закону №2232-ХІІ, а не рішенням Кабінету Міністрів України як це передбачено приписами частини 2 статті 15 Закону 32011-ХІІ.
У визначений судом строк відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, наказом командира 1 Загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 30.11.2022 року №365-ОС майстер-старшину ОСОБА_1 , штаб-старшину 3 категорії групи чергових відділу управління службою штабу, яка звільнена з військової служби в запас Збройних Сил України наказом командира 1 загону Морської охорони від 28.11.2022 року №361-ОС відповідно до підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовця, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років)) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Остаточною датою закінчення проходження військової служби позивачки визначено 30 листопада 2022 року.
У наказі також передбачено, що вислуга років позивачки становить: 25 років 04 місяці 19 днів.
Також, цим наказом передбачено, що календарна вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби становить 25 повних календарних років, відповідно до роз`яснення Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.07.2022 року №11-11108/0/6-22-Вих виплату не здійснювати.
Посилаючись на неправомірність бездіяльності відповідача щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги під час виключення зі списків особового складу, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, визначено Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII.
Частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно із абзацем 2 частини 2 вказаної статті Закону №2011-XII військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Вказані положення Закону №2011-XII кореспондуються із приписами пунктів 1, 2, 3 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, згідно яких військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №413, військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері).
Таким чином, вищенаведеними положеннями статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII та пунктів 2, 3 розділу ХХХІІ Порядку від 07.06.2018 року №260 визначаються правові обставини, за яких військовослужбовцям при звільненні зі служби виплачується одноразова грошова допомога.
Ці правові обставини поставлені в залежність від підстав звільнення військовослужбовця з військової служби та необхідної кількості у військовослужбовця вислуги років.
Слід зазначити, що відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:
з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема – військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.
Вказана правова підстава для звільнення військовослужбовця з військової служби є самостійною та у Законі України від 20.12.1991 року №2011-XII, Порядку від 07.06.2018 року №260 та Постанови від 12.06.2013 року №413 визначається як обставина, за наявності якої, окрім необхідної кількості вислуги років, військовослужбовцю при звільненні зі служби виплачується одноразова грошова допомога.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із обґрунтованістю висновків суду першої інстанції про неправомірну невиплату прикордонною службою позивачці одноразової грошової допомоги у розмірі 25% від місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років при звільненні за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII та допущення відповідачем бездіяльності в цій частині.
Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу 1 Загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина1485) – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

         Головуючий-суддя:                                                               О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                       А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                           О.В. Яковлєв