Справа № 348/2295/21 
Провадження № 22-ц/4808/856/23
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П. 
Суддя-доповідач Мальцева 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Мальцевої Є.Є.,
суддів Девляшевського В.А., Луганської В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Надвірнанафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2023 року, повний текст якого складено 08 травня 2023 року, у цивільній справі за позовом скаргу  Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Надвірнанафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 
ВСТАНОВИВ:

28.10.2021 року ПАТ «Укрнафта» від імені якого діє відокремлений структурний підрозділ нафтогазовидобувне управління «Надвірнанафтогаз», звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання вимог наказу ПАТ «Укрнафта» та наказу НГВУ «Надвірнанафтогаз» були створені 26 робочих інвентаризаційних комісій. В результаті проведення інвентаризації на АЗС № 1 с.Пнів ГСЛ (Надвірна) виявлено нестачу бензину автомобільного А-92 – 1604 кг. Згідно розрахунку шкоди, завданої нестачею, сума нестачі склала 37169,18 грн. Крім нестачі ТМЦ робочою комісією встановлено відсутність актів по результатах інвентаризації нафтопродуктів, яка повинна проводитись не рідше одного разу на місяць згідно п.13.2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерством економіки України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155. 
Також позивач зазначає, що 31.03.2009 року між НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та відповідачем - інженером-механіком комплексної бригади з виробничого обслуговування ГСЛ (Надвірна) ОСОБА_1 укладений договір про повну матеріальну відповідальність. У зв`язку з цим, посилаючись на положення ст.130, п.6 ч.1 ст.134 КЗпП України, ст.1166 ЦК України, а також на роз`яснення, що містяться в п.п.3, 15, 16, 17 Постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам організаціям їх працівниками», позивач просить стягнути з відповідача суму недостачі 37169,18 грн. як завдану шкоду.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, судові витрати стягнути з відповідача.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивач належно обґрунтував обставини позову і підтвердив їх письмовими доказами, які суд не взяв до уваги. Суд врахував, що на момент проведення інвентаризації 28.10.2020 року посадовою інструкцією відповідача не передбачалися обов`язки проведення фіксації нафтопродуктів, складання актів по результатам щомісячної інвентаризації, а також те, що у 2018 році відповідач вже був переведений на посаду інженера-механіка. 
Однак судом не надано оцінки тому, що на момент проведення річної інвентаризації 28.10.2020 року відповідач був матеріально-відповідальною особою, за якою числилися матеріальні цінності, в тому числі бензин і дизпаливо. Також суд не вказав в рішенні, і відповідно, не врахував, що відповідач ознайомлений із Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпустку та облік нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 02.09.2008 року, а 31.03.2009 року він підписав договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та прийняв на себе таку відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей. Отже, відповідач не виконував своїх посадових обов`язків, в нього виявлена нестача, внаслідок чого він повинний нести повну відповідальність за матеріальну шкоду підприємству. 
Апелянт вказав, що судом неповно встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, оскільки суд порушив вимоги процесуального закону і не надав належної оцінки доказам, тому оскаржене рішення не є законним. 
Відповідач відзив на скаргу на надавав. 
Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31.03.2009 року між НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та відповідачем, який займав посаду техніка-інспектора по контролю ПММ, укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 
Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався: дбайливо відноситися до переданих йому для зберігання або для інших цілей матеріальних цінностей підприємства, організації і приймає міри по запобіганню їх псуванню; своєчасно повідомляти адміністрацію про всі обставини, що загрожує збереженню ввірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати і подавати в чинному порядку товарно-грошові і інші звіти про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей; приймати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.
Посадовою інструкцією техніка ІІ категорії БМТЗ НГВУ «Надвірнанафтогаз» ОСОБА_1 , затвердженою 10.03.2015 року, встановлені завдання та зобов`язання, зокрема й контролювати приймання, оприбуткування нафтопродуктів та ведення обліку прийнятих нафтопродуктів (п. 2.3.).
Пунктом 4.1. Посадової інструкції визначено, що технік ІІ категорії несе відповідальність за порушення нормативних документів, які регламентують порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку нафтопродуктів.
Наказом ПАТ «Укрнафта» від 24.09.2020 року № 61-АГП призначено провести річну інвентаризацію активів, забезпечень та зобов`язань вказаного підприємства. Проведення інвентаризації запасів мало бути здійснено у період з 01.10.2020 року по 01.11.2020 року (включно) станом на 01.10.2020 року за інвентаризаційний період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року.
Згідно з наказом від 23.10.2020 року наказом №705-АГП НГВУ «Надвірнанафтогаз» створено комісію в складі голови комісії – Боднарук І.М., заступника голови комісії – Дземюк В.В. та члена комісії – ОСОБА_2 для проведення інвентаризації в Групі складської логістики у матеріально-відповідальних осіб, зокрема й інженера-механіка комплексної бригади з виробничого обслуговування – ОСОБА_1 (відповідача).
Також вказаним наказом створено комісію в складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для проведення інвентаризації Групи складської логістики (заправки) у матеріально-відповідальних осіб – операторів заправних станцій: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Згідно з Актом зняття залишків дизельного палива (ДП) і бензину А-92 на АЗС № 1 с.Пнів ГСЛ (Надвірна) станом на 28.10.2020 року на 11:50 виявлено нестачу дизельного палива в розмірі 278 кг. та нестачу бензину А-92 – 3012 кг. 
З Інвентаризаційного опису запасів станом на 01.10.2020 року вбачається, що при проведенні інвентаризації 28.10.2020 року виявлена нестача бензину АІ-92 1604 кг. Матеріально-відповідальною особою у вказаному описі зазначено відповідача, а вказаний опис містить його підписи. Опис складено комісією у складі голови (начальника СТС) Триняка В.М., заступника голови (майстра ГСЛ) – ОСОБА_4 , членів комісії (операторів ЗС) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , бухгалтера – ОСОБА_5 . 
Також 28.10.2020 року бухгалтером НГВУ «Надвірнанафтогаз» ОСОБА_11 складено Звіряльну відомість, згідно з якою станом на 01.10.2020 року визначена недостача бензину А-92-Євро-ЕS в загальній кількості 1604,00, вартістю 30973,96 грн. Вказана відомість підписана інвентаризаційною комісією у складі голови (начальника СТС) Триняка В.М., заступника голови (майстра ГСЛ) – ОСОБА_4 та члена комісії – бухгалтера ОСОБА_5 
17.11.2020 року цією ж комісією та за участю матеріально-відповідальних осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 встановлені порушення вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що були виявлені під час інвентаризації, запропоновані кроки для запобігання повторного виникнення нестачі, про що складено Протокол засідання інвентаризаційної комісії по Групі складської логістики (заправка). Зокрема, в протоколі вказано, що бухгалтерський облік бензину та дизпалива на АЗС № 1 с.Пнів ведеться по двох працівниках ГСЛ – ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , і запропоновано керівнику Групи складської логістики (Надвірна) ОСОБА_12 визначити одного працівника, відповідального за облік нафтопродуктів. Крім того у вказаному Протоколі зазначено, що в «Акті залишків дизельного палива (ДП) і бензину А-92 на АЗС № 1 с.Пнів ГСЛ (Надвірна) станом на 28.10.2020 року на 11:50» відсутній підпис оператора заправних станцій ОСОБА_7 . Відмову від підпису ОСОБА_7 аргументувала можливістю несення матеріальної відповідальності за виявлену недостачу.
Згідно з Актом перевірки стану проведення річної інвентаризації 2020 року в НГВУ «Надвірнанафтогаз» від 11.01.2021 року №01/01/13/08/03-01/2/4 станом на 06.01.2021 року керівником ГСЛ (Надвірна) ОСОБА_12 про результати службових розслідувань щодо виявленої нестачі пального на АЗС (Пнів) при проведенні річної інвентаризації 2020 року та визначення винних осіб і порядок відшкодування ними збитків завданих нестачею не повідомлено голову центральної інвентаризаційної комісії – операційного менеджера НГВУ ОСОБА_13 , а також до перевірки не представлено жодних результатів розслідувань. Також вказаним Актом встановлено, що в порушення п.п.1, 3 наказу НГВУ «Надвірнанафтогаз» №40 від 29.01.2009 року «Про впровадження Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», на ГСЛ (Надвірна) впродовж року не проводились інвентаризації нафтопродуктів, які повинні проводитись не рідше одного разу на місяць, відповідно п.13.2. вказаної інструкції. Окрім того, на ГСЛ (Надвірна) відсутній наказ про призначення комісії по інвентаризації нафтопродуктів, який передбачений п.13.5. вказаної інструкції.
За розрахунком шкоди, завданої нестачею, складеним головним бухгалтером НГВУ «Надвірнанафтогаз», вартість 72 кг. бензину А-92 становить 1504,22 грн., вартість 1532 кг – 35664,96 грн. Всього розмір шкоди становить 37169,18 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що Наказом НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 1867-к відповідача ОСОБА_1 переведено постійно з 16 жовтня 2018 року на посаду інженера-механіка у Групу складської логістики (Надвірна)/ комплексна бригада виробничого обслуговування. 
При цьому матеріали справи не містять Посадової інструкції чи інших документів з яких можна встановити коло функцій та обов`язків інженера-механіка Групи складської логістики (Надвірна)/ комплексної бригади виробничого обслуговування.
Зі Звітів про витрати матеріалів при веденні робіт у порівнянні з витратами, визначеними виробничими нормами по ГСЛ Надвірна за серпень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, вбачається, що їх складено відповідачем та вони містять зокрема й інформацію про облік бензину та дизельного палива. 
Відповідач у письмових поясненнях від 18.02.2021 року та 29.10.2021 року, наданих в.о. начальника НГВУ «Надвірнанафтогаз» та начальнику управління Укрнафта-Логістика ДЗ та МТЗ ПАТ «Укрнафта», зазначав, що при поступленні ПММ на АЗС № 1 Пнів він не приймав, не відпускав пальне через паливно-роздавальні колонки, не підписує жодних накладних зі складу ПММ ГСЛ Надвірна. У посадовій інструкції інженера-механіка комплексної бригади з виробничого обслуговування ГСЛ Надвірна не відображено в завданнях і обов`язках ведення обліку, приймання, відпуску або зберігання ПММ.
Також у період з 17.10.2019 року по 01.11.2020 року відповідач перебував у відпустці, а з 26.10.2020 року по 31.10.2020 року - на лікарняному, що підтверджується Наказом НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» №652-вк від 29.09.2020 року та листком непрацездатності серії АДУ № 840511.

Отже, обставини справи свідчать про те, що на час проведення річної інвентаризації 28.10.2020 року, під час якої була виявлена нестача, відповідач займав іншу посаду, ніж та, у зв`язку із перебуванням на якій він мав посадові обов`язки, в тому числі, стосовно обліку та зберігання матеріальних цінностей. Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність 31.03.2009 року ОСОБА_1 укладав, перебуваючи на посаді техніка-інспектора по контролю ПІЧМ (п.І договору) (а.с. 32). Дія даного договору розповсюджується на весь час роботи з ввіреними робітнику матеріальними цінностями( п.V договору). Наказом від 16.10.2018 року ОСОБА_1 переведений на посаду інженера-механіка, із визначенням нових меж матеріальної відповідальності – індивідуальна матеріальна відповідальність (а.с 83). Таким чином, обов`язок повної матеріальної відповідальності для відповідача припинився із закінченням роботи на посаді техніка-інспектора – 16.10.2018 року. Інвентаризація, під час якої встановлена наявність шкоди, проведена 28.10.2020 року. 

Суд першої інстанції керувався наступними нормами матеріального права. 

Так, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (стаття 131 КЗпП України).
Згідно з пунктами 1, 2, 5, 6 частини першої статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.
Чинним законодавством не передбачено повної матеріальної відповідальності для посади, яку займав відповідач, за умови відсутності договору про повну матеріальну відповідальність інженера-механіка, а тому суд правильно вказав, що позивач безпідставно посилається на п.6 ч.1 ст.134 КЗпП України, як на одну з правових підстав позовних вимог про стягнення вартості недостачі. 
Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (які досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 135-1 КЗпП України).
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.
Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).
Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником із підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, із якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник із інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
У трудових спорах презумпція вини лежить на роботодавцеві. Наявність винних дій працівника доводить позивач.
Судом цілком правильно зауважено, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження, що до обов`язків інженера-механіка у Групі складської логістики (Надвірна)/ комплексної бригади виробничого обслуговування належить приймання, зберігання, відпуск та облік нафтопродуктів.
Позивачем суду взагалі не надано Посадової інструкції інженера-механіка Групи складської логістики (Надвірна)/ комплексної бригади виробничого обслуговування.
На підставі викладеного суд обґрунтовано встановив, що позивачем не доведений обов`язок відповідача стосовно приймання, зберігання, відпуск та облік нафтопродуктів; наявності вини відповідача у недостачі бензину А-92, а тому не можна визнавати його винним у заподіянні шкоди підприємству у визначеному обсягу. 
Також матеріали справи не містять доказів передання відповідачу бензину А-92 для зберігання або для інших цілей. Не містять матеріали справи і доказів одержання відповідачем бензину А-92 під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Або надання його відповідачу в користування.
Складання відповідачем Звітів про витрати матеріалів при веденні робіт у порівнянні з витратами, визначеними виробничими нормами по ГСЛ Надвірна за серпень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, не свідчить, що він є матеріально-відповідальною особою та що до його обов`язків та завдань входить приймання, зберігання, відпуск та облік нафтопродуктів.
Аналогічно і вказівка комісії позивача в Інвентаризаційному описі запасів, про те, що відповідач є матеріально-відповідальною особою, за відсутності доказів цієї обставини, не може слугувати підставою покладення матеріальної відповідальності на відповідача.
Тому суд прийшов до логічного висновку про відсутність підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 6 частини першої статті 134 КЗпП України, для покладення повної матеріальної відповідальності на відповідача – відповідно, відмовив в задоволенні позову. 
Колегія суддів, перевіривши справу, вважає, що висновок суду є правильним. 
Зі справи вбачається, що суд належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, визначив характер правовідносин між сторонами, і зробив висновок, який повністю відповідає обставинам справи. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із висновками суду, підтримують власну позицію позивача стосовно того, що відповідач має нести повну матеріальну відповідальність за недостачу цінностей підприємства, оскільки підписав в 2009 році договір про повну матеріальну відповідальність, а тому, на думку позивача, є винною особою, внаслідок недотримання обов`язків якої і сталася нестача. 
Разом з тим матеріалами справи спростована така думка позивача. Відповідачем на спростування позовних вимог доведено, що позивач в 2018 році перевів відповідача на іншу посаду, і змінив для нього обсяг матеріальної відповідальності. Позивач не довів суду, що відповідач на час проведення інвентаризації мав обов`язки щодо зберігання товарних цінностей, і мав відповідати за шкоду в повному обсязі. 
Суд першої інстанції перевіряв також доводи позивача, що відповідач знав про факт спричинення шкоди підприємству неналежним обліком палива, однак з урахуванням встановлених обставин у справі, це не має значення для вирішення спору. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви, які суд перевіряв в суді під час розгляду справи, дав їм мотивовану оцінку. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає. 
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати відносяться на рахунок скаржника.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» залишити без задоволення.
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Головуюча         суддя                                                         Є.Є. Мальцева
Судді:                                                                 В.А. Девляшевський
       В.М.Луганська