ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2023 року                                                        м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.06.2023р., 

ВСТАНОВИВ:
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.06.2023р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Годилів Чернівецького району Чернівецької області, визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. в доход держави.
Згідно з постановою районного суду,  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09.06.2023 року о 19 год. 13 хв., повторно протягом року після застосування адміністративного стягнення, організував і провів масове зібрання прихожан, шляхом організованого масового переміщення вказаних осіб із щільного скупчення (хресний хід) від с. Годилів до с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області, для проведення якого завчасно не сповістив орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 39 Конституції України та п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», за що передбачена відповідальність ч. 2 ст.185-1 КУпАП.
Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.06.2023р. щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 715/1944/23 
Провадження: №33/822/457/23                         Головуючий у І інстанції: Цуренко В.А.
Категорія: ч.2 ст. 185-1 КУпАП          Доповідач: Потоцький В.П. 

       Вважає, що постанова районного суду є протиправною та винесеною всупереч вимог Закону.
       Звертає увагу на те, що районний суд не повідомив його належним чином про розгляд справи , чим порушив його право на захист.
На думку апелянта, його вина не може бути підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки такий не є доказом у справі.
Зазначає і те, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський вказав обставини, які не відповідають дійсності, оскільки не долучив до матеріалів справи: дані щодо свідків чи понятих, або ж переписки, розмови та інші докази, які би підтвердили той факт, що він щось організував.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи, в ній викладені, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить такого.
       Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
       Згідно з вимогами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Так, відповідно до ч.2 ст.185 КУпАП до адміністративної відповідальність може бути притягнуто особу, яка повторно протягом року після застосування заходів адміністративного стягнення, порушила встановлений порядок організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, або організатора зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.
Законом України від 24 лютого 2022 року за №2102-IX затверджено Указ Президента України за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, відповідно до якого в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Законом України від 01 травня 2023 року за № 9259 затверджено Указ Президента України за № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні з 20 травня 2023 року продовжено строк дії воєнного стану на 90 діб.
Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з п. 8 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі – Закон) в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, зокрема, забороняти проведення мирних зборів, мітингів, походів і демонстрацій, інших масових заходів.
Відповідно до ст. 19 Закону в умовах воєнного стану, серед іншого, забороняється проведення страйків, масових зібрань та акцій.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-1 КУпАП, не визнав та пояснив, що 09.06.2023р. не організовував хресну ходу, а лише разом з своєю дружиною та двома дітьми рухався у сторону м.Сучава (Румунія) для вшанування пам`яті Святого. Пр цьому, не заперечив, що по дорозі до них приєднались й інші особи. 
Апеляційний суд до таких пояснень ОСОБА_1 відноситься критично та до уваги не бере, оскільки вважає їх такими, які надані з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-1 КУпАП, доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ140220, ОСОБА_1 09.06.2023р. о 19год.13хв. організував та провів масове зібрання прихожан УПЦ шляхом організованого масового переміщення вказаних осіб щільним скупченням (хресний хід) від с. Годилів до с. Тереблече без сповіщення органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування, в порушення ст.19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», п. 8 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», п. 4 Рішення Ради оборони Чернівецької області від 12 серпня 2022року (а.с.1).
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено суть правопорушення, а також інші дані, необхідні для правильного вирішення даної справи. 
Дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, повністю узгоджуються з іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. 
Із рапорту працівника поліції, який міститься на а.с.4, вбачається, що 09.06.2023р. ним у с. Тереблече Чернівецького району о 19 год.13 хв. було зафіксовано факт організування масових зібрань прихожан УПЦ гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем с. Годилів Чернівецького району Чернівецької області. 
Відповідно до рапорту ст. інспектора чергового ВП №4 Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області Продана С.Л., поданого начальнику ВП№4 Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області Команеску О., вказаний вище рапорт було отримано та зареєстровано в ЄО за №1791 від 09.06.2023р. як інші адміністративні правопорушення (а.с.3).
Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.08.2022р. підтверджено те, що ОСОБА_1  було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-1 КУпАП (а.с.9). Даних про скасування також постанови матеріали справи не містять та апелянтом не надано.
Із довідки, яка міститься у матеріалах справи на а.с. 10, вбачається, що ОСОБА_1  у період часу з 09.06.2022р. по 09.06.2023 р. вчинив наступні адміністративні правопорушення:  27 липня 2022р. - ч.1 ст.185-1 КУпАП. Реєстраційний номер протоколу 3287. Стягнення – 170 грн; 14 березня 2023 року - ч.2 ст.185-1 КУпАП. Реєстраційний номер протоколу – 767. Звільнений від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП; 24 травня 2023 року - ч.2 ст.185-1 КУпАП. Реєстраційний номер протоколу 1397. Перебуває на розгляді в Герцаївському районному суді Чернівецької області.
Апеляційний суд, проаналізувавши усі докази, вважає, що суддя районного суду повно, всебічно та об`єктивно дослідив їх, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185-1 КУпАП. А тому доводи апелянта про відсутність доказів у справі і про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.
Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП такий протокол є одним із джерел доказів. Крім того, такий доказ не має наперед встановленої сили і був оцінений судом разом з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.
Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про розгляд справи, є слушними, разом з тим, апеляційний суд надав ОСОБА_1 можливість реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, однак вказане не спростувало того, що останній вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, на думку апеляційного суду, носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком Європейського Суду з прав людини, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. 
Таким чином, вважаю що районний суд всебічно, повно і об`єктивно з`ясував вказані обставини справи, та вирішив її в точній відповідності з законом.
Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.2 ст. 185-1 КУпАП і відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень вимог матеріального чи процесуального права, які дають підстави змінити чи скасувати оскаржувану постанову.
На підставі наведеного, керуючись ст.245, 251, 252, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.06.2023р. щодо нього за ч.2 ст. 185-1 КУпАП – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Чернівецького 
апеляційного суду                 В.П. Потоцький