Ухвала
07 липня 2023 року
м. Київ
справа № 2-2672/10
провадження № 61-10037ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року у справі за скаргою акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії державного виконавця,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2023 року АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просило визнати дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Конопадої В. В. щодо винесення повідомлення 
від 16 січня 2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання неправомірними та скасувати відповідне повідомлення.
Свої вимоги АТ «Укрсиббанк» мотивувало тим, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2022 року видано дублікат виконавчого листа № 2-2672/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості на користь 
АТ «Укрсиббанк».
АТ «Укрсиббанк» вказувало, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався, оскільки 30 вересня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання.  
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 11 квітня 2023 року скаргу задоволено.
Визнано дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Конопадої В. В. щодо винесення повідомлення від 16 січня 2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання по боржнику ОСОБА_2 неправомірними і скасовано це повідомлення.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2023 року - без змін.
30 червня 2023 року засобами поштового зв'язку  ОСОБА_1  подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року (повний текст постанови складено 31 травня 2023 року) і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги                            АТ «Укрсиббанк» на дії державного виконавця.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції постановлені за неправильного застосування судами приписів Закону України «Про виконавче провадження» та Цивільного процесуального кодексу України, зокрема при визначенні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Заявниця вважає, що державний виконавець, повертаючи виконавчі листи без виконання, діяв в рамках приписів Закону України «Про виконавче провадження», зокрема статті 12 вказаного Закону. 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про їх необґрунтованість.
Судами встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2010 року у справі № 2-2672/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом розмірі 271 599, 14 грн, 745, 78 грн пені, 
1 700 грн судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 274 164, 92 грн.
28 березня 2013 року представник АТ «Укрсиббанк» отримав виконавчі листи.
Згідно з відомостями з автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 25 серпня 2021 року на виконанні у відділах ДВС Хмельницької області відсутні виконавчі листи, видані Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 2 741 64, 92 грн.
На виконанні в органах ДВС у період з 16 липня 2013 року по 30 вересня 2019 року перебувало виконавче провадження № 38773589 щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 274 164, 92 грн.
30 вересня 2019 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа відносно боржника ОСОБА_2 на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).
На підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року, залишеноїбез змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року та постановою Верховного Суду від 23 грудня 2022 року, видано дублікати виконавчих листів на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2010 року у справі № 2-2672/10 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь                            ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 274 164, 92 грн.
Повідомленням від 16 січня 2023 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Конопадою В. В. повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання щодо боржника ОСОБА_2 .
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи 
(стаття 447 ЦПК України).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).
Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. 
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
У частині п`ятій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
У постанові Великої Палати Верховного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22) наголошено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Слід зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року 
№ 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні продовжувався згідно із Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 
2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022,                               від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023.
Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з-поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. 
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме   Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22 (провадження № К/990/383/23).
Враховуючи підстави повернення виконавчого листа, а також дію в Україні воєнного стану, державний виконавець дійшов помилкового висновку про повернення виконавчого документа.
Ухвалюючи рішення про задоволення скарги банку на дії державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що державний виконавець діяв всупереч статті 12, пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».
Зі змісту касаційної скарги, оскарженої ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду не виявлено порушення судами попередніх інстанцій норм Закону України «Про виконавче провадження», ЦПК України. Правильність застосування судами вказаних вище норм права не викликає розумних сумнівів.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись частинами першою, другою статті 389, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року у справі за скаргою акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії державного виконавця - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       О. М. Осіян
 
       В. В. Шипович