П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/11896/20	

Категорія: 111020300          Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 21.10.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.
при секретарі           – Чоран А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року Головне управління (далі – ГУ) ДПС у Кіровоградській області звернулося до суду з позовом до фізичної особи – підприємця (далі – ФОП) ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 1 911 489,39 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в сумі 1 911 489,39 грн., який відповідачем самостійно не сплачено.
В зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу від 22 грудня 2018 року за №147408-52 на суму 875 787,53 грн., яку було направлено платнику рекомендованим листом.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позов є безпідставним, а заборгованість відсутня.
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року у задоволенні позову ГУ ДПС у Кіровоградській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 1 911 489,39 грн. – відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Кіровоградській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги:
-          оскільки за відповідачем, згідно інтегрованої карти платника податків за 2018-2020 роки з орендної плати з фізичних осіб, наданої до суду і відповідачу разом з позовною заявою, рахується податковий борг з орендної плати фізичних осіб з червня 2018 року і тільки зростав до подання позову до суду, тому, з урахуванням положень п.87.9 ст. 87 ПК України кошти, що сплачувала відповідачка згідно наданих нею до відзиву на позовну заяву квитанцій, зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного нею в таких квитанціях.
У відзиві ФОП ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є правильним, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у Кіровоградській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
За даними ГУ ДПС в Кіровоградській області за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в сумі 1 911 489,39 грн., який складається:
Згідно договору оренди землі №210 від 01 вересня 2010 року, який укладено між орендодавцем на підставі рішення Кіровоградської міської ради №2536 від 15 вересня 2009 року "Про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 ", надає, а орендар ОСОБА_1 (раніше – Бензар) приймає у строкове платне користування земельну ділянку під розміщення комплексу дорожнього сервісу, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді та розмірі згідно п.4 Договору.
За 2017 рік – контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №5209-2017-5204-1123 від 23 лютого 2018 року, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі – 284 637,60 грн., яке направлено поштою та отримано уповноваженою особою – 07 травня 2018 року. За рахунок часткового погашення – 38 300,42 грн., борг складає – 246 337,18 грн.
За 2018 рік – контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №66321-5204-1123 від 23 лютого 2018 року, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі – 284 637,60 грн., яке направлено поштою та отримано уповноваженою особою – 07 травня 2018 року.
За 2019 рік – контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №191032 5208-1128 від 27 серпня 2019 року, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі – 351 057,79 грн., яке направлено поштою та повернуто за закінченням терміну зберігання.
За 2020 рік – контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №23024-5207-1128 від 27 травня 2020 року, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі – 351 057,79 грн., яке направлено поштою та отримано особисто 16 липня 2020 року.
Згідно договору оренди землі №209 від 01 вересня 2010 року, який укладено між орендодавцем на підставі рішення Кіровоградської міської ради №2535 від 15 вересня 2009 року "Про передачу в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_2 ", надає, а орендар – ОСОБА_1 (раніше – Бензар) приймає у строкове платне користування земельну ділянку під розміщення комплексу дорожнього сервісу, яка знаходиться по АДРЕСА_2 . Орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді та розмірі згідно п.4 Договору.
За 2017 рік – контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №5209-2017-5204-1123 від 23 лютого 2018 року, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі – 153 527,95 грн., яке направлено поштою.
За 2018 рік – контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №66322 5204-1123 від 23 лютого 2018 року, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі – 153 527,95 грн., яке направлено поштою. За рахунок часткового погашення – 9 092,55 грн., борг складає – 144 435,40 грн.
За 2019 рік – контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №191033 5208-1128 від 27 серпня 2019 року, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі – 163 362,08 грн.
За 2020 рік – контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №23025 5207-1128 від 27 травня 2020 року, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі – 163 362,08 грн.
Згідно поданої відповідачем податкової декларацій №9024356155 від 19 лютого 2018 року за 2018 рік, в якій узгоджено суму зобов`язання, що підлягає сплаті, по строку нарахування:
30 липня 2018 року за червень 2018 року – 1 415,49 грн.
30 серпня 2018 року за липень 2018 року – 1 415,49 грн.
30 вересня 2018 року за серпень 2018 року – 1 415,49 грн.
30 жовтня 2018 року за вересень 2018 року – 1 415,49 грн.
30 листопада 2018 року за жовтень 2018 року – 1 415,49 грн.
30 грудня 2018 року за листопад 2018 року – 1 415,49 грн.
30 січня 2019 року за грудень 2019 року – 1 415,52 грн.
Згідно поданої відповідачем податкової декларацій №24031 від 20 лютого 2019 року за 2019 рік, в якій узгоджено суму зобов`язання, що підлягає сплаті, по строку нарахування:
02 березня 2019 року січень 2019 року – 1 842,57 грн.
30 березня 2019 року за лютий 2019 року – 1 842,57 грн.
30 квітня 2019 року за березень 2019 року – 1 842,57 грн.
30 травня 2019 року за квітень 2019 року – 1 842,57 грн.
30 червня 2019 року за травень 2019 року – 1 842,57 грн.
30 липня 2019 року за червень 2019 року – 1 842,57 грн.
30 серпня 2019 року за липень 2019 року – 1 842,57 грн.
30 вересня 2019 року за серпень 2019 року – 1 842,57 грн. 
30 жовтня 2019 року за вересень 2019 року – 1 842,57 грн.
30 листопада 2019 року за жовтень 2019 року – 1 842,57 грн.
30 грудня 2019 року за листопад 2019 року – 1 842,57 грн.
30 січня 2019 року за грудень 2020 року – 1 842,59 грн.
Згідно поданої відповідачем податкової декларацій №22353 від 19 лютого 2020 року за 2020 рік, в якій узгоджено суму зобов`язання, що підлягає сплаті, по строку нарахування:
01 березня 2020 року за січень 2020 року – 1 842,57 грн.
30.03.2020 за лютий 2020 року – 1 842,57 грн. 
30 квітня 2020 року за березень 2020 року – 1 842,57 грн.
30 травня 2020 року за квітень 2020 року – 1 842,57 грн.
30 червня 2020 року за травень 2020 року – 1 842,57 грн.
30 липня 2020 року за червень 2020 року – 1 842,57 грн.
30 серпня 2020 року за липень 2020 року – 1 842,57 грн.
30 вересня 2020 року за серпень 2020 року – 1 842,57 грн.
Також відповідачу нараховано пені – 6 951,64 грн.
Податкову вимогу сформовано 22 грудня 2018 року за №147408-52 на суму 875 787,53 грн., яку направлено поштою та повернуто за закінченням терміну зберігання.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/6276/21 від 08 квітня 2022 року, яке набрало чинності, податкові повідомлення-рішення на підставі яких виносилася вимога про стягнення податкового боргу скасовані, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, пп.пп.14.1.137, 14.1.39 п.14.1 ст. 14, п.15.1. ст. 15, пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16, п.36.1 ст. 36, п.54.1. ст. 54, п.56.11. ст. 56, п.57.1. ст.57, п.59.1 ст. 59 ПК України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно п.15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно п.36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; крім того, пунктом 36.5 ст.36 Податкового кодексу України встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до п.14.1.137 ст. 14 ПК України орган стягнення – державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Контролюючий орган має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджету та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу.
Згідно п.54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно п.56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Згідно п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності пп.14.1.39 п.14.1 ст. 14 ПК України, "грошове зобов`язання платника податків" – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Правовими положенням пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень п.41.2 ст. 41 ПК України.
Відповідно п.59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст. 59 ПК України).
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/6276/21 від 08 квітня 2022 року визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області:
-          від 23 лютого 2018 року №5209-2017-5204-1123, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 284 637,60 грн.;
-          від 23 лютого 2018 року №66321-5204-1123, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 284 637,60 грн.; 
-          від 27 серпня 2019 року №191032-5208-1128, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 351 057,79 грн.; 
-          від 27 травня 2020 року №23024-5207-1128, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 351 057,79 грн.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного від 12 вересня 2022 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено, таким чином рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/6276/21 від 08 квітня 2022 року набрало законної сили 12 вересня 2022 року.
Частиною 4 ст.78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідним врахувати висновки Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі №340/6276/21 яким скасовано податкові повідомлення-рішення від 23 лютого 2018 року №5209-2017-5204-1123, від 23 лютого 2018 року №66321-5204-1123, від 27 серпня 2019 року №191032-5208-1128, від 27 травня 2020 року №23024-5207-1128 на загальну суму боргу 1 271 390,78 грн. 
Щодо стягнення податкового боргу, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень №5209-2017-5204-1123 від 23 лютого 2018 року, №66322 5204-1123 від 23 лютого 2018 року, №1910335208-1128 від 27 серпня 2019 року, №230255207-1128 від 27 травня 2020 року, колегія суддів вказує наступне.
Підпунктом 14.1.153 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що "податкова вимога" – це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
В силу норми п.59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Також, у відповідності п.1 р.ІІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 року за №902/30770, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі – ІТС) контролюючих органів.
Відповідно п.7 р.IV вказаного Порядку податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Колегія суддів звертає увагу, що право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 з лютого 2017 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.36 т.І, зворотній бік).
Разом з тим, відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення податкові повідомлення-рішення №663225204-1123 від 23 лютого 2018 року, №5209-2017-5204-1123 від 23 лютого 2018 року, №1910335208-1128 від 27 серпня 2019 року та №23025 5207-1128 від 27 травня 2020 року були помилково направленні відповідачу податковим органом за адресою: АДРЕСА_4 . 
При цьому, як вбачається з корінця податкової вимоги форми "Ф" від 22 грудня 2018 року №147408-52 податковому органу ще у 2018 році було направлено рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_3 . Тобто, податковому органу було достеменно відомо адресу реєстрації місця проживання відповідача, яка є і податковою адресою платника податків.
Колегія суддів наголошує, що у зв`язку зі спливом часу на момент розгляду справи неможливо встановити по трекінгу який міститься на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення кому, коли, та що саме було направлено/вручено адресату. При цьому, матеріали справи не містять реєстрів по даним трекінгам.
Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 передбачено, що у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).
Пунктом 58.3 ст. 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п.42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
З викладеного вбачається, що норма п.58.3 ст. 58 ПК України є спеціальною у питанні направлення поштової кореспонденції платнику податків – фізичній особі та передбачає, що як податкові повідомлення-рішення, так і податкова вимога направляються на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п.42.4 ст. 42 цього Кодексу.
Тобто, у податкового органу є визначена законом дискреція при направленні кореспонденції платнику.
Отже, колегія суддів не може вважати належним чином врученими відповідні податкові повідомлення-рішення відповідачу у розумінні вимог ПК України, оскільки останній на час прийняття податковим органом таких рішень та їх направлення перебував за іншою податковою адресою.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення №5209-2017-5204-1123 від 23 лютого 2018 року, №66322 5204-1123 від 23 лютого 2018 року, №1910335208-1128 від 27 серпня 2019 року, №23025 5207-1128 від 27 травня 2020 року не отриманні ОСОБА_1  через помилку допущену податковим органом, а тому вважаються такими, що не вручені платнику податків (абз.4 п. 58.3 ст. 58 ПК України) та, відповідно, податковий борг не може вважатися узгодженим.
Враховуючи встановлену рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №340/6276/21 від 08 квітня 2022 року протиправність податкового повідомлення-рішення №5209-2017-5204-1123, пеня за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, згідно долученого до матеріалів справи розрахунку у сумі 6 951,64 грн., не підлягає стягненню в судовому порядку.
Також, колегія суддів враховує наявні в матеріалах справи копії квитанцій про сплату відповідачем податкових зобов`язань згідно узгоджених податкових декларацій №9024356155 від 19 лютого 2018 року за 2018 рік, №24031 від 20 лютого 2019 року за 2019 рік, №22353 від 19 лютого 2020 року за 2020 рік.
З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2018 року ФОП ОСОБА_1 подала до податкового органу звітну податкову декларацію (№9024356155) з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік, в якій задекларував податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку з січня по листопад 2018 року – 1 415,49 грн., щомісячно та за грудень 2018 року – по 1 415,52 грн. Вказана звітна податкова декларація з плати за землю за 2018 рік прийнята контролюючим органом без заперечень, що підтверджується відповідною квитанцією (квитанція №2).
Задекларовані відповідачем суми орендної плати за землю за 2018 рік були своєчасно сплачені відповідачем, що підтверджується відповідними квитанціями, а саме: №39 від 25 січня 2018 року, №3 від 27 лютого 2018 року, №11 від 20 березня 2018 року, №8 від 25 квітня 2018 року, №4 від 29 травня 2018 року, №22 від 26 червня 2018 року, №7 від 28 липня 2018 року, №18 від 29 серпня 2018 року, №28 від 27 вересня 2018 року, №18 від 29 жовтня 2018 року, №16 від 29 листопада 2018 року, №20 від 22 грудня 2018 року на загальну суму 16 985,91 грн. (а.с.155-166 т.І). 
20 лютого 2019 року ФОП ОСОБА_1 подала до податкового органу звітну податкову декларацію (№24031) з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2019 рік, в якій задекларував податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку з січня по листопад 2019 року – по 1 842,57 грн. щомісячно та за грудень 2019 року – по 1 842,59 грн. Вказана звітна податкова декларація з плати за землю за 2019 рік прийнята контролюючим органом без заперечень, що підтверджується відповідною квитанцією (квитанція №2).
Задекларовані ФОП ОСОБА_1 суми орендної плати за землю за 2019 рік були своєчасно сплачені відповідачем, що підтверджується відповідними квитанціями, а саме: №8 від 29 січня 2019 року, №3 від 29 травня 2019 року, №17 від 26 червня 2019 року, №27 від 25 липня 2019 року, №32 від 28 серпня 2019 року, №3 від 27 вересня 2019 року, №8 від 29 жовтня 2019 року, №4 від 26 листопада 2019 року, №25 від 27 грудня 2019 року на загальну суму 22 110,86 грн. (а.с.146-154 т.І).
19 лютого 2020 року ФОП ОСОБА_1 подала до податкового органу звітну податкову декларацію (№22353) з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік, в якій задекларував податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку з січня по листопад 2020 року – по 1 845 грн. щомісячно та за грудень 2020 року – по 1 842,59 грн. 
Задекларовані ФОП ОСОБА_1 суми орендної плати за землю за 2020 рік були своєчасно сплачені відповідачем, що підтверджується відповідними квитанціями, а саме: № №12 від 27 січня 2020 року, №2 від 21 лютого 2020 року, №17 від 31 березня 2020 року, №122 від 28 квітня 2020 року, №6 від 26 травня 2020 року, №52 від 16 червня 2020 року, №10 від 24 липня 2020 року, №21 від 19 серпня 2020 року, №9 від 255 вересня 2020 року, №7 від 27 жовтня 2020 року, №4 від 26 листопада 2020 року, на загальну суму 22 110,86 грн. (а.с.135-145 т.І).
З огляду на викладене, у ФОП ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати орендної плати за землю згідно узгоджених податкових декларацій №9024356155 від 19 лютого 2018 року за 2018 рік, №24031 від 20 лютого 2019 року за 2019 рік, №22353 від 19 лютого 2020 року за 2020 рік.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову ГУ ДПС у Кіровоградській області.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.