ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" серпня 2023 р.           Справа№ 910/9327/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Іоннікової І.А. 

при секретарі судового засідання: Горді В.В.
за участі представників сторін:
від позивача за первісним позовом: Бохан О.Г.
від відповідача за первісним позовом: не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 (повний текст рішення складено та підписано: 25.01.2023)
у справі №910/9327/19 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України
до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»
про стягнення 507 771 828,44 грн
та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»
до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України
про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:
1.1. короткий зміст позовних вимог за первісним та зустрічним позовом
Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про стягнення 119 884 685,25 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушенням вимог Повітряного кодексу України та Конвенції про міжнародну цивільну авіацію у період з січня по квітень 2019 року не здійснив оплату наданих позивачем послуг з аеронавігаційного обслуговування в зоні відповідальності України.
Крім того, 24.10.2019 через відділ автоматизованого документообігу судом від відповідача було отримано зустрічну позовну заяву до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про зобов`язання вчинити дії.
Зустрічний позов мотивований тим, що плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден, яку позивач нараховує відповідачу, тривалий час не переглядалась, є завищеною та сформована з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, не відповідає приписам Повітряного кодексу України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю. На думку відповідача, задоволення зустрічного позову виключатиме задоволення первісного позову, що, в свою чергу, свідчить про взаємопов`язаність позовів та доцільність їх спільного розгляду.
20.02.2020 через відділ автоматизованого документообігу від позивача за первісним позовом надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач за первісним позовом просив стягнути з відповідача 507 771 828,44 грн за надані у період січня по грудень 2019 року аеронавігаційні послуги.
В підготовчому засіданні 05.03.2020 суд першої інстанції прийняв до розгляду заяву позивача за первісним позовом про збільшення розміру позовних вимог.
Відтак, позовні вимоги за первісним позовом розглядаються в межах нової ціни позову - 507 771 828,44 грн. 
В підготовчому засіданні 28.05.2020 представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) подав, зокрема, заяву про зміну предмету зустрічного позову в частині періоду, за який позивач просить зобов`язати відповідача відкликати рахунки-фактури, що обумовлено збільшенням за первісним позовом розміру позовних вимог;
Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, прийняв до розгляду заяву позивача за зустрічним позовом про зміну предмету зустрічного позову, оскільки остання подана з дотриманням вимог ст. 46 ГПК України

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі № 910/9327/19 позовні вимоги за первісним позовом задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України заборгованість у сумі 507 771 828 грн 44 коп. та судовий збір у розмірі 672 350,00 грн.
Провадження у справі за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про зобов`язання вчинити дії - закрито.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі № 910/9327/19.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач за первісним позовом довів наявність заборгованості у відповідача та обґрунтованість заявленого первісного позову, водночас щодо вимог зустрічної позовної заяви суд першої інстанції зазначив, що заявлені позивачем вимоги за зустрічною позовною заявою не можуть виступати самостійним предметом спору в господарському процесі, у зв`язку з чим провадження за зустрічним позовом підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі № 910/9327/19 та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги за первісним позовом залишити без задоволення; позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про зобов`язання вчинити дії - задовольнити у повному обсязі.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9327/19.
15.02.2023 до суду надійшов другий примірник апеляційної скарги.
22.02.2023 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19 залишено без руху. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки шляхом надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у розмірі 1 008 525,00 грн.
08.03.2023 до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9327/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19 та призначено до розгляду на 05.04.2023.
Клопотання Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про відстрочення сплати судового збору задоволено.
Відстрочено Приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» сплату судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 910/9327/19 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 до закінчення її розгляду в суді апеляційної інстанції.
03.04.2023 від позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1239/23 від 04.04.2023 у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1 на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/9327/19.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9327/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19 колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 06.06.2023.
Розпорядженням керівника апарату суду від 06.06.2023 у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/9327/19.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9327/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19 колегією суддів у визначеному складі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за раніше визначеними датою та часом. 
06.06.2023 до канцелярії суду від представника Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 відкладено розгляд справи на 21.06.2023.
21.06.2023 до канцелярії суду від представника Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване необхідністю підготовки до участі у справі нового представника відповідача.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 відкладено розгляд справи №910/9327/19 на 02.08.2023.
Розпорядженням керівника апарату суду від 01.08.2023 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/9327/19.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.
01.08.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9327/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю. Розгляд справи ухвалено здійснювати у раніше визначені дату та час.
У судове засідання 02.08.2023 представники відповідача за первісним позовом повторно не з`явились, представник позивача за первісним позовом у судове засідання з`явився.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для його скасування.
Апелянт зазначає, що у зв`язку з застосуванням неправильних тарифів у попередній період, станом на початок 2019 року за відповідачем була переплата, яку позивач мав зарахувати для погашення вартості послуг у спірний період, а отже доводи щодо наявності заборгованості є безпідставними.
Крім того, суд першої інстанції неправомірно проігнорував відповідь судових експертів на 3 питання призначеної у справі судової експертизи, яким, на думку відповідача, підтверджуються його доводи.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом заперечив проти доводів апеляційної скарги відповідача за первісним позовом, посилаючись на її необґрунтованість, у зв`язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін.
Позивач зазначає, що відповідач повторно намагається знайти порушення в діяльності Украероруху, однак у рішенні Верховного Суду по справі №911/2787/18 у задоволенні вимог Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» відмовлено.
Водночас в рішенні суду першої інстанції судом обґрунтовано спростовано висновки викладені експертом у відповіді на 3 питання, а тому посилання апелянта на вказаний пункт експертизи має бути відхилено і судом апеляційної інстанції.

2.4. інші процесуальні дії у справі
Представник відповідача за первісним позовом, апелянта, у судове засідання не з`явився, водночас ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи.
Заслухавши думку представника позивача за первісним позовом щодо заявленого клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу
У відповідності до ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Відповідно до ч. 1 ст 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що адвокат Токовенко Олексій Володимирович, який представляє інтереси Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» у судові засідання до суду апеляційної інстанції жодного разу не з`являвся, водночас ним було подано клопотання про відкладення 05.04.2023, 06.06.2023, 21.06.2023 та 01.08.2023, і вказані дії мають ознаки зловживання процесуальними правами, оскільки направлені на безпідставне затягування розгляду справи.
Крім цього, оскільки розгляд справи на 02.08.2023 було призначено ще 21.06.2023 то відповідач за первісним позовом мав достатньо часу та можливості залучити до представництва своїх інтересів іншого адвоката, або направити уповноважену особу у порядку самопредставництва.
З огляду на викладене, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи у зв`язку з необґрунтованістю.
Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, а також з огляду на те, що наявних у справі матеріалів достатньо для перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами за відсутності представників відповідача за первісним позовом.
Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
3. ПОЗИЦІЯ СУДУ
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи
Державне підприємство обслуговування повітряного руху України є провайдером аеронавігаційного обслуговування, яке, зокрема, надає послуги з аеронавігаційного обслуговування (далі - АНО) польотів повітряних суден (далі - ПС) у повітряному просторі України, в свою чергу Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» відповідно до ліцензії та сертифікатів експлуатанта та льотної придатності є суб`єктом авіаційної діяльності та здійснює діяльність в сфері повітряних перевезень пасажирів та вантажу та є споживачем послуг з АНО польотів ПС, які надаються Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протягом 2019 року надіслав на адресу відповідача рахунки разом з реєстрами польотів до них та актами здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден, а саме:
- за січень 2019 - рахунок № 16 від 12.02.2019 на суму 91 724 875,68 грн, термін сплати до 14.03.2019, термін оскарження до 15.04.2019;
- за лютий - рахунок № 46 від 13.03.2019 на суму 79 610 967,40 грн, термін сплати до 12.04.2019, термін оскарження до 13.05.2019;
- за березень - рахунок № 86 від 10.04.2019 на суму 86 520 238,16 грн, термін сплати до 10.05.2019, термін оскарження до 10.06.2019;
- за квітень - рахунок № 134 від 14.05.2019 на суму 93 753 479,69 грн, термін сплати до 13.06.2019, термін оскарження до 15.07.2019;
- за травень - рахунок № 180 від 12.06.2019 на суму 101 136 773,13 грн, термін сплати до 12.07.2019, термін оскарження до 12.08.2019;
- за червень - рахунок № 229 від 10.07.2019 на суму 100 341 643,33 грн, термін сплати до 09.08.2019, термін оскарження до 09.09.2019;
- за липень - рахунок № 276 від 12.08.2109 на суму 94 760 593,32 грн, термін сплати до 11.09.2019, термін оскарження до 11.10.2019;
- за серпень - рахунок № 324 від 11.09.2019 на суму 84 658 313,35 грн, термін сплати до 11.10.2019, термін оскарження до 11.11.2019;
- за вересень - рахунок № 376 від 10.10.2019 на суму 77 260 081,22 грн, термін сплати до 11.11.2019, термін оскарження до 09.12.2019;
- за жовтень - рахунок № 436 від 12.11.2019 на суму 69 367 311,30 грн, термін сплати до 12.12.2019, термін оскарження до 13.01.2020;
- за листопад - рахунок № 468 від 11.12.2019 на суму 54 204 639,04 грн, термін сплати до 10.01.2020, термін оскарження до 10.02.2020;
- за грудень - рахунок № 514 від 14.01.2020 на суму 47 757 788,20 грн, термін сплати до 13.02.2020, термін оскарження до 16.03.2020.
Факт надіслання на адресу відповідача вказаних рахунків на оплату, а також доданих до них реєстрів польотів та актів здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден підтверджується долученими до матеріалів справи реєстрами рекомендованих листів та рекомендованими повідомленнями про отримання поштових відправлень представником ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України».
Відповідач вказані рахунки оплатив частково та станом на 20.02.2020 (дата звернення позивача з заявою про збільшення позовних вимог) заборгованість відповідача, за твердженням позивача, становила 507 771 828,44 грн (т. 7, а.с. 121-123).
При цьому, відповідач скористався правом на оскарження виставлених рахунків та надіслав на адресу позивача заперечення щодо актів здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден.
До матеріалів справи долучені заперечення відповідача відносно надісланих на його адресу актів здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден за період з січня по липень 2019 року, які в більшій своїй частині стосуються розрахунку вартісної основи аеронавігаційних послуг та застосування максимальної злітної маси повітряних суден.
Також, до матеріалів справи позивачем долучено відповіді Украероруху на заперечення ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» щодо актів здачі-приймання послуг з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден за період з січня по липень 2019 року.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції
Не повна оплата відповідачем рахунків за надані протягом 2019 року позивачем послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден стали підставою звернення останнього з позовом (з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог) до суду про стягнення заборгованості в сумі 507 771 828,44 грн.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначаючи про те, що Украерорухом не доведено відповідність застосованих ставок плати за АНО витратам Украерорух в 2019 році, що свідчить про неможливість їх застосування для розрахунку вартості послуг з АНО, які надавалися відповідачу з січня 2019 року. Крім того, між сторонами відсутній укладений у встановленому порядку договір, який би регулював питання формування тарифів на послуги з АНО, їх перегляду, коригування, порядку розрахунків (виставлення рахунків, строків їх оскарження та оплати), порядку приймання-передачі наданих послуг та розрахунку їх вартості. 
Також, відповідач звернувся до господарського суду з зустрічною позовною заявою (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 27.05.2020), в якій просив суд: 1) зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України вчинити дії щодо відкликання як необґрунтованих рахунків № 16 від 12.02.2019, № 46 від 13.03.2019, № 86 від 10.04.2019, № 134 від 14.05.2019, № 180 від 12.06.2019, № 229 від 10.07.2019, № 276 від 12.08.2019, № 324 від 11.09.2019, № 376 від 10.10.2019, № 436 від 12.11.2019, № 468 від 11.12.2019, № 514 від 14.01.2020, виставлених Приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» для оплати послуг з аеронавігаційного обслуговування за січень-грудень 2019 рік; 2) зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України вчинити дії щодо формування та виставлення Приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» рахунків на оплату послуг з аеронавігаційного обслуговування за вартістю, що не перевищує витрати Украероруху на надання таких послуг. 
В обґрунтування зустрічної позовної заяви відповідач зазначив, що для розрахунку вартості послуг позивачем використано дані щодо розміру одиничних ставок на маршруті та на підході до аеродрому. При цьому, Украерорух використовує розмір ставок, які є незаконними та сформовані з численними порушеннями законодавства, оскільки Украерорух не виконує своїх обов`язків щодо щорічного формування розміру плати на аеронавігаційні послуги в розмірі витрат, пов`язаних із надання таких послуг; плата за аеронавігаційне обслуговування нараховується не на рівні витрат, які необхідні для здійснення аеронавігаційного обслуговування як це встановлено ст. 36 Повітряного кодексу України, а включає в себе інші витрати та відповідний відсоток рентабельності.
Відповідач за зустрічним позовом заперечив щодо задоволення зустрічного позову, вказуючи на те, що в статті 1.3. документу Євроконтролю № 07.60.01 «Принципи визначення вартісної основи для маршрутних зборів та обчислення одиничних ставок» передбачено розмір плати за послуги ОрПР на маршруті відображати витрати, що виникли прямо чи опосередковано у процесі надання послуг на маршруті. При цьому процес формування планової бази витрат Украероруху, як складової частини національної бази витрат, здійснюється у повній відповідності до вимог документу Європейської організації з безпеки аеронавігації «Принципи визначення вартісної основи для маршрутних зборів та обчислення одиничних ставок», вимог документу Міжнародної організації цивільної авіації «Керівництво ІКАО з економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування» та положень Повітряного кодексу України. 
Приймаючи до уваги предмет і підстави заявлених первісного та зустрічного позовів, а також те, що до предмета доказування у справі № 910/9327/19 входять обставини стосовно відповідності нарахованої Украерорухом плати за послуги з АНО у спірний період витратам на їх надання, та наявності/відсутності підстав для перерахунку заявленої до стягнення плати, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» та призначення у справі судової економічної експертизи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 у справі № 910/9327/19 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. 
На вирішення судових експертів були поставлені наступні питання: 
- Чи відповідає розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), який застосовувався Державним підприємством обслуговування повітряного руху України у 2019 році на підставі наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 669 від 15.09.2010 та наказу Міністерства інфраструктури України № 415 від 04.06.2019, розміру одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), розрахованому відповідно до Керівництва ІСАО з економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування (Бос.9161) та наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 1209 від 25.11.2009 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.01»?
- Яким є розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), розрахований відповідно до Керівництва ІСАО з економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування (Бос.9161) та наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 1209 від 25.11.2009 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.01» на 2019 рік?
- Яка різниця між сумою плати за аеронавігаційне обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), що була фактично нарахована Державним підприємством обслуговування повітряного руху для Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» за 2019 рік, та сумою плати за аеронавігаційне обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) за вказаний період, визначеної із застосуванням розміру одиничних ставок плати, розрахованого відповідно до Керівництва ІСАО з економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування (Бос.9161) та наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 1209 від 25.11.2009 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.01»?
Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз надано Висновок експертів №13169/13170/21-71 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи у господарській справі № 910/9327/19 від 18.11.2021.
Отже, за результатами проведення судової експертизи, експерти дійшли наступних висновків:
Стосовно питання № 1. Розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), який застосовувався Державним підприємством обслуговування повітряного руху України у 2019 році на підставі наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 669 від 15.09.2010р. та наказу Міністерства інфраструктури України № 415 від 04.06.2019р., з урахуванням висновків, зазначених у Проекті звіту CRCO відповідає розміру одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), розрахованому відповідно до Керівництва ІСАО з економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування (Бос. 9161) та наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 1209 від 25.11.2009 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.01».
Стосовно питання № 2. Документально підтвердити чи визначити розрахунково за аналогією розрахунку на 2018 рік, здійснений ПрАТ «АК «МАУ», розмір одиничних ставок плати за послуги аеронавігаційного обслуговування на 2019 рік не видається за можливе, оскільки у матеріалах справи відсутній розрахунок ставки на 2019 рік, а у документах, на які є посилання в розрахунку ставок на 2018 рік, необхідна інформація наведена не у повному обсязі.
Стосовно питання № 3. Враховуючи висновки по другому питанню дослідження, розрахувати різницю між сумою плати за аеронавігаційне обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), що була фактично нарахована Державним підприємством обслуговування повітряного руху для Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» за 2019 рік, та сумою плати за аеронавігаційне обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) за вказаний період, визначеної із застосуванням розміру одиничних ставок плати, не видається за можливе, однак, при цьому, документально підтверджується завищення нарахованої плати за аеронавігаційне обслуговування в результаті неправильного застосування максимальної злітної маси повітряних суден Boeing 737 UR-PSZ, Boeing 737 UR-PSQ, Boeing 737 UR-PSM.
Статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Оцінивши обставини спірних правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що, незважаючи на відсутність підписаного між сторонами цього спору письмового договору у формі єдиного документа, між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» виникли господарські відносини за договором надання послуг, укладеним у спрощений спосіб.
Так, незважаючи на відсутність волевиявлення до підписання письмового договору, відповідач здійснював фактичні дії щодо його виконання, а саме протягом 2019 року використовував повітряний простір України для здійснення міжнародних рейсів та рейсів по Україні, таким чином, використовуючи інформацію, надану позивачем.
За приписами статті 36 Повітряного кодексу України аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі. 
Провайдер аеронавігаційного обслуговування за погодженням з уповноваженим органом з питань цивільної авіації може передавати на договірних засадах право щодо технічної експлуатації наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження юридичним особам, сертифікованим відповідно до авіаційних правил України.
Розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) встановлюється однаковим для всіх користувачів повітряного простору України і визначається відповідно до законодавства України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю.
Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється Євроконтролем та/або провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. Порядок розрахунку розміру зазначеної плати, порядок її внесення та звільнення від сплати визначається відповідно до законодавства України та зобов`язань України за міжнародними договорами України.
У разі несплати боржником неоскарженого в установлений строк рахунка до нього може бути вжито заходів щодо відшкодування боргу, включаючи затримання повітряного судна та припинення обслуговування повітряних суден боржника після закінчення триденного строку з дня отримання боржником відповідного письмового попередження, а також за відсутності обґрунтованих причин продовження строків сплати боргу.
Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті використовується провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування для покриття витрат на надання таких послуг у порядку, визначеному законодавством України, стандартами та рекомендованою практикою Міжнародної організації цивільної авіації і документами Євроконтролю, а також для сплати членських внесків України до Євроконтролю. За рахунок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті компенсуються витрати Євроконтролю на експлуатацію системи плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті.
Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому використовується провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування для покриття витрат на забезпечення цього обслуговування. За рахунок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому компенсуються витрати Євроконтролю на справляння цієї плати.
Отже, починаючи з 01.08.2014, плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справлялася самостійно позивачем, який є провайдером аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. 
При цьому, одиничні ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України на дату виникнення спірних правовідносин встановлювалися наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 15 вересня 2010 року № 669 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 24 вересня 2010 року за № 844/18139.
Так, відповідно до вказаного наказу за аеронавігаційне обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України, пов`язане із забезпеченням організації повітряного руху на маршруті, а також на підході та в районі аеродрому стягується плата за встановленими ставками.
Ставки плати встановлюються незалежно від національної належності повітряного судна та форми власності авіакомпанії.
Розмір плати за послуги з організації повітряного руху на маршруті для польоту у повітряному просторі України обчислюється за встановленою формулою.
Одинична ставка плати за послуги з організації повітряного руху на маршруті встановлюється у розмірі 45,56 євро.
Розмір плати за послуги з організації повітряного руху на підході та в районі аеродрому визначається залежно від MTOW повітряного судна, вказаної у сертифікаті експлуатанта, свідоцтві льотної придатності, інструкції з льотної експлуатації чи іншому рівноцінному офіційному документі, та одиничної ставки плати за встановленою формулою.
Одинична ставка плати за послуги з організації повітряного руху на підході та в районі аеродрому встановлюється у розмірі 7,56 євро.
При цьому, регулювання цін (тарифів) на аеронавігаційні послуги, які надає суб`єкт природної монополії - ДП «Украерорух», здійснює орган, який здійснює державне регулювання діяльності суб`єкта природної монополії ДП «Украерорух» - Міністерство інфраструктури України. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач (Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України») звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства інфраструктури України, третя особа Державне підприємство обслуговування повітряного руху України про визнання протиправною бездіяльності щодо неврегулювання цін на аеронавігаційні послуги.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №640/14489/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду» від 23.12.2021, у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» відмовлено.
При цьому, адміністративним судом у справі №640/14489/19 встановлено наступне.
Повноваження щодо встановлення ставки плати в іноземній валюті за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України належать Мініфраструктури.
Водночас, зі змісту положень законодавчих актів чинних на момент розгляду спору адміністративним судом не встановлено обов`язку Мінінфраструктури щорічно встановлювати згадані ставки.
Крім того, адміністративним судом зазначено, що 10.08.1992 Україна приєдналася до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року, яка набула чинності для України 09.09.1992 та є частиною національного законодавства України в силу положень статті 9 Конституції України.
Міжнародною організацією цивільної авіації (ICAO) надано Керівництво з економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування (док.9161) (далі також - Керівництво ICAO) та Політика ICAO щодо аеропортових зборів та зборів за аеронавігаційне обслуговування (док.9082).
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1209 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.01 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.02.2010 за №130/17425) введено в дію на території України документ Європейської організації з безпеки аеронавігації Євроконтроль - Принципи визначення вартісної основи для маршрутних зборів та обчислення одиничних ставок.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1210 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю №07.60.02» (зареєстровано в Міністестві юстиції України 04.02.2010 за № 131/17426) введено в дію на території України документ Європейської організації з безпеки аеронавігації Євроконтроль - Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати.
Нормами зазначених актів міжнародного законодавства, поміж іншого, регулюється процес перегляду одиничних ставок плати за аеронавігаційне обслуговування для країн, що є безпосередніми та повноправними членами Спільної системи маршрутних зборів Євроконтролю.
Так, зокрема, за змістом пункту 4.63 Керівництва ICAO розподіл витрат, пов`язаних із наданням аеронавігаційного обслуговування, здійснюється з метою надання допомоги адміністрації організації, яка надає аеронавігаційне обслуговування, з тим, щоб вона могла уявляти собі, контролювати та визначати витрати на обслуговування з метою відшкодування таких витрат з користувачів. Розподіл витрат в обліку може здійснюватися одночасно із занесенням витрат по категоріям в загальну систему бухгалтерського обліку або може, при необхідності, здійснюватися періодично (тобто щомісячно або кожні півроку). Відповідно до пункту 7.20 Керівництва ICAO основною метою при встановленні зборів звичайно є визначення того, які збори мають стягуватись за обслуговування руху в найближчому майбутньому, яким звичайно є наступний фінансовий рік. Це вимагає проведення оцінки вартісної основи для індивідуальних зборів на наступний рік, які звичайно встановлюються, виходячи із витрат на попередній фінансовий рік. 
З огляду на викладене адміністративний суд зазначив, що відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів» від 26.11.2003 №1341-IV, який набрав чинності 05.01.2004, Україна приєдналася до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів, проте станом на час звернення МАУ до суду з адміністративним позовом, Україна перебувала в процесі технічної інтеграції до Спільної системи маршрутних зборів (додаток 1 «Зони застосування системи плати за послуги з ОрПР на маршруті» документу Євроконтролю №07.60.02, де ОрПР - організація повітряного руху і стосовно України міститься примітка про те, що вона технічно не інтегрована).
Відтак, норми вищевказаних документів щодо щорічного перегляду тарифів набувають обов`язкової сили для України виключно після завершення процесу технічної інтеграції України до Спільної системи маршрутних зборів.
Відповідно до інформації, що міститься на сайті Мінінфраструктури за посиланням в Інтернет-мережі https://mtu.gov.ua/news/32406.html процес приєднання України до Спільної системи маршрутних зборів завершився 24.11.2020 внаслідок прийняття на засіданні Розширеного комітету Євроконтролю з питань маршрутних зборів (CRCO) рішення, яким схвалено приєднання України до Спільної системи маршрутних зборів.
У зв`язку із закінченням процесу інтеграції України до Спільної системи маршрутних зборів вищевказані норми міжнародного законодавства щодо формування плати за аеронавігаційні послуги, зокрема шляхом щорічного перерахунку ставок плати за аеронавігаційне обслуговування та встановлення актуальних ставок, стали обов`язковими для України, що у свою чергу зумовлює приведення законодавства України у відповідність до вимог цих законодавчих актів.
Отже, станом з вересня 2010 року (після видання Міністерством транспорту та зв`язку України наказу від 15.09.2010 №669 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден повітряному просторі України»), до вересня 2020 року (звернення МАУ до суду з адміністративним позовом) у Мінінфраструктури був відсутній законодавчо визначений обов`язок щодо щорічного врегулювання (перерахунку) плати за аеронавігаційне обслуговування з дотриманням механізму вартісної основи, передбаченого статтею 36 Повітряного кодексу України та документами ІСАО та Євроконтролю, як і у ДП «Украерорух» щодо подання до названого Міністерства відповідної інформації, необхідної для визначення та встановлення ставок плати за аеронавігаційне обслуговування.
Відповідно до положень нормативних документів Міжнародної організації цивільної авіації («Політика ІСАО стосовно аеропортових зборів та зборів за аеронавігаційне обслуговування», Doc 9161 «Керівництво ICAO щодо економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування»), а також документів Європейської організації з безпеки аеронавігації («Принципи визначення вартісної основи для маршрутних зборів та обчислення одиничних ставок» введений в дію на території України наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1209 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю N 07.60.01» та «Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати» введений в дію на території України наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1210 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю N 07.60.02») та зазначених вище положень Повітряного Кодексу України, ставки плати за аеронавігаційне обслуговування (на маршруті; на підході та в районі аеродрому) розраховуються на основі планової національної бази витрат, до складу якої входять бази витрат різних суб`єктів задіяних в процесі надання послуг з організації повітряного руху, а саме національні наглядові органи (Міністерства, авіаційні служби), провайдери аеронавігаційного обслуговування, провайдери метеорологічної та аеронавігаційної інформації, а також провайдери послуг з пошуку та рятування та інше.
Пунктом 2 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 № 1548, з наступними змінами та доповненнями, визначено, що ставки плати в іноземній валюті за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України встановлюються Мінінфраструктури за погодженням з Мінекономрозвитку.
На виконання повноважень із встановлення ставок плати за послуги з АНО, Міністерством транспорту та зв`язку України було прийнято наказ від 15.09.2010 № 669, яким затверджено Ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України.
Разом з тим, суд у справі №640/14489/19 вказав, що 04.06.2019, тобто ще до звернення МАУ до суду з адміністративним позовом, Мінінфраструктури видало наказ №415 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України», який набрав чинності 12.07.2019, відповідно до якого визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства транспорту та зв`язку України від 15.09.2010 №669 «Про встановлення Ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України», та затверджено нові ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України, що свідчить про виконання Мінінфраструктури наданих йому повноважень щодо встановлення ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування та спростовує доводи МАУ про його протиправну бездіяльність.
Таким чином, судом у справі №640/14489/19 встановлено, що саме Міністерство інфраструктури України, переглядає, формує та встановлює ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України. 
В свою чергу, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України є виключно провайдером послуг з аеронавігаційного обслуговування, а не суб`єктом на якого покладено обов`язки щодо встановлення та зміни розміру плати за аеронавігаційне обслуговування. 
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Таким чином, факти, встановлені у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2021 у справі №640/14489/19, яка набрала законної сили, не доказуються при розгляді даної справи.
За таких обставин, згідно до нормами міжнародного законодавства обов`язок щодо формування розміру плати за аеронавігаційне обслуговування та встановлення тарифів покладається на національні наглядові та регулюючі органи (в Україні ці функції виконує Міністерство інфраструктури України та Державна авіаційна служба України), а не на провайдерів аеронавігаційного обслуговування, яким є позивач.
Щодо Висновку експертів №13169/13170/21-71 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи у господарській справі № 910/9327/19 від 18.11.2021 в якому зазначено, що розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), який застосовувався Державним підприємством обслуговування повітряного руху України у 2019 році на підставі наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 669 від 15.09.2010р. та наказу Міністерства інфраструктури України № 415 від 04.06.2019р., з урахуванням висновків, зазначених у Проекті звіту CRCO, відповідає розміру одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому), розрахованому відповідно до Керівництва ІСАО з економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування (Бос. 9161) та наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 1209 від 25.11.2009 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.01».
Отже, приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розрахунки розміру плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден МАУ, які були застосовані Украерорухом під час складання рахунків № 16 від 12.02.2019, № 46 від 13.03.2019, № 86 від 10.04.2019, № 134 від 14.05.2019, № 180 від 12.06.2019, № 229 від 10.07.2019, № 276 від 12.08.2019, № 324 від 11.09.2019, № 376 від 10.10.2019, № 436 від 12.11.2019, № 468 від 11.12.2019, № 514 від 14.01.2020, виставлених Приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» для оплати послуг з аеронавігаційного обслуговування у період січень-грудень 2019 року, здійснені у відповідності з нормами чинного на дату їх складання законодавства України та нормами актів міжнародного законодавства.
Щодо висновку експертів відносно завищення нарахованої плати за аеронавігаційне обслуговування в результаті неправильного застосування максимальної злітної маси повітряних суден Boeing 737 UR-PSZ, Boeing 737 UR-PSQ, Boeing 737 UR-PSM.
Згідно з розділом GEN 4.2.4 Збірника аеронавігаційної інформації України (далі - Збірник) виставлення рахунків та стягнення плати за аеронавігаційне обслуговування здійснюється Державним підприємством обслуговування повітряного руху України відповідно до законодавства України, норм ICAO та правил Євроконтролю. Поданням заявки на виконання польотів в FIR (Flight Information Region - район польотної інформації) України користувач автоматично приймає процедури виставлення та стягнення плати за аеронавігаційне обслуговування, які діють в Україні. За польоти, які виконуються в FIR України з 01.08.2014, Украерорух виставляє рахунки та стягує плату за аеронавігаційне обслуговування з ACFT (Aircraft-повітряне судно) всіх авіакомпаній самостійно. Авіакомпанії, які виконують польоти в FIR України, зобов`язані інформувати Украерорух про парк ACFT (реєстраційний номер, тип ACFT, MTOW). Ставки та порядок розрахунку плати встановлюються такими, що діяли на день виконання польоту. 
У пункті 2 статті 6 документа Євроконтролю № 07.60.02 «Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати» визначено, якщо для одного повітряного судна існує кілька значень максимальної сертифікованої злітної маси, ваговий коефіцієнт визначають на основі найбільшої максимальної злітної маси, дозволеної для цього повітряного судна державою його реєстрації.
Так, позивачем до матеріалів справи долучено лист Украероруха від 10.05.2019 за №1- 18.1/2497/19, яким останній зробив запит до Євроконтролю з проханням надати інформацію щодо величин MTOW ПС, які Євроконтроль застосовує при розрахунку плати за надане аеронавігаційне обслуговування повітряних суден МАУ, а також надати інформацію, чи подавала МАУ подібні претензії до розрахованих Євроконтролем сум і чи сплачені авіакомпанією виставлені Євроконтролем рахунки.
У відповідь на вказаний запит Євроконтроль листом від 21.05.2019 №CRCO 112_19 надав роз`яснення щодо правил застосування MTOW ПС при розрахунку розміру плати за надане аеронавігаційне обслуговування. Зокрема, MTOW ПС визначається на основі значень, вказаних в Airplane Flight Manual (AFM) цих ПС. Сертифікат щодо шуму на місцевості не може застосовуватися для визначення MTOW ПС та не може бути використаний при розрахунку розміру плати за АНО. Також Євроконтроль повідомив, що у разі відсутності AFM буде використано максимальну злітну вагу найважчого відомого ПС даного типу. Окрім того, Євроконтролем було підтверджено відсутність претензій з боку МАУ щодо застосування Євроконтролем значення MTOW.
Отже, у своєму листі Євроконтроль підтвердив правильність застосування: Украерорухом MTOW повітряних суден авіакомпанії МАУ у своїх розрахунках.
Згідно з розділом GEN 4.2.4 Збірника аеронавігаційної інформації України, кінцева дата валютування, на яку платіж має бути отриманий Украерорухом, зазначається в рахунку і не повинен перевищувати 30 днів з дня виставлення рахунку.
Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати наданих позивачем протягом 2019 року аеронавігаційних послуг у розмірі 507 771 828,44 грн, водночас обставин які звільняють відповідача від такого обов`язку, або обставин щодо неправильності нарахування відповідної суми матеріали справи не містять.
Щодо заявлених зустрічних позовних вимог суд відзначає на ступне.
Держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав і законних інтересів осіб. Такі права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити в рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Водночас, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.
Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.
Крім того, позивач, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту повинен дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до господарського суду з зустрічною позовною заявою (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 27.05.2020), в якій просив суд: 1) зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України вчинити дії щодо відкликання як необґрунтованих рахунків № 16 від 12.02.2019, № 46 від 13.03.2019, № 86 від 10.04.2019, № 134 від 14.05.2019, № 180 від 12.06.2019, № 229 від 10.07.2019, № 276 від 12.08.2019, № 324 від 11.09.2019, № 376 від 10.10.2019, № 436 від 12.11.2019, № 468 від 11.12.2019, № 514 від 14.01.2020, виставлених Приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» для оплати послуг з аеронавігаційного обслуговування за січень-грудень 2019 рік; 2) зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України вчинити дії щодо формування та виставлення Приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» рахунків на оплату послуг з аеронавігаційного обслуговування за вартістю, що не перевищує витрати Украероруху на надання таких послуг. 
Отже, із заявлених зустрічних позовних вимог вбачається, що вони не можуть виступати самостійними вимогами та входять у предмет доказування щодо правомірності визначення Украерорухом у вказаних рахунках розміру плати за надані у 2019 році аеронавігаційні послуги. При цьому, вимога про зобов`язання Державне підприємство обслуговування повітряного руху України вчинити дії щодо формування та виставлення Приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» рахунків на оплату послуг з аеронавігаційного обслуговування за вартістю, що не перевищує витрати Украероруху на надання таких послуг взагалі носить абстрактний характер та у випадку задоволення такої вимоги судове рішення в цій частині не можна буде виконати.
Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту порушеного права не може призводити до захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, оскільки задоволення заявлених у даній справі позовних вимог не призведе до відновлення прав позивача, а рішенням суду має вирішуватись саме питання про захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин. Також заявлені позивачем вимоги не призводять до поновлення його порушеного права та, у разі її задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.
З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги за зустрічною позовною заявою не можуть виступати самостійним предметом спору в господарському процесі, у зв`язку з чим провадження за зустрічним позовом підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Враховуючи, обставини справи у їх сукупності, позивач довів, належними та допустимими доказами, що відповідач відмовивши у здійсненні оплати наданих послуг порушив права позивача за первісним позовом, водночас позивач за зустрічним позовом не довів наявності порушеного права яке б підлягало захисту.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи 
Позивачем за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів доведено обґрунтованість первісного позову, а провадження у справі за зустрічним позовом правомірно закрито судом першої інстанції.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
У разі недотримання сторонами письмової форми правочину, для з`ясування факту його вчинення та змісту слід виходити з приписів частини другої статті 205 ЦК України, яка регламентує, що поведінка сторін, що засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, може доводитися письмовими доказами та поясненнями сторін.
За приписами статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).
За приписами статті 36 Повітряного кодексу України аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі. 
Провайдер аеронавігаційного обслуговування за погодженням з уповноваженим органом з питань цивільної авіації може передавати на договірних засадах право щодо технічної експлуатації наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження юридичним особам, сертифікованим відповідно до авіаційних правил України.
Розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) встановлюється однаковим для всіх користувачів повітряного простору України і визначається відповідно до законодавства України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації і документів Євроконтролю.
Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється Євроконтролем та/або провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. Порядок розрахунку розміру зазначеної плати, порядок її внесення та звільнення від сплати визначається відповідно до законодавства України та зобов`язань України за міжнародними договорами України.
У разі несплати боржником неоскарженого в установлений строк рахунка до нього може бути вжито заходів щодо відшкодування боргу, включаючи затримання повітряного судна та припинення обслуговування повітряних суден боржника після закінчення триденного строку з дня отримання боржником відповідного письмового попередження, а також за відсутності обґрунтованих причин продовження строків сплати боргу.
Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті використовується провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування для покриття витрат на надання таких послуг у порядку, визначеному законодавством України, стандартами та рекомендованою практикою Міжнародної організації цивільної авіації і документами Євроконтролю, а також для сплати членських внесків України до Євроконтролю. За рахунок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті компенсуються витрати Євроконтролю на експлуатацію системи плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті.
Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому використовується провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування для покриття витрат на забезпечення цього обслуговування. За рахунок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому компенсуються витрати Євроконтролю на справляння цієї плати.
Відповідно до частини першої статті 36 Повітряного кодексу України (далі - ПК України) аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі.
Згідно з частиною другою статті 36 ПК України розмір одиничних ставок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) встановлюється однаковим для всіх користувачів повітряного простору України і визначається відповідно до законодавства України, стандартів та рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації (далі - ІСАО) і документів Євроконтролю. 
Плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється Євроконтролем та/або провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. Порядок розрахунку розміру зазначеної плати, порядок її внесення та звільнення від сплати визначається відповідно до законодавства України та зобов`язань України за міжнародними договорами України (ч. 3 ст. 36 ПК України).
Так, частиною п`ятою статті 36 ПК України передбачено, що плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті використовується провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування для покриття витрат на надання таких послуг у порядку, визначеному законодавством України, стандартами та рекомендованою практикою Міжнародної організації цивільної авіації і документами Євроконтролю, а також для сплати членських внесків України до Євроконтролю. За рахунок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті компенсуються витрати Євроконтролю на експлуатацію системи плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на маршруті. 
Відповідно до частини шостої статті 36 ПК України плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому використовується провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування для покриття витрат на забезпечення цього обслуговування. За рахунок плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підході та в районі аеродрому компенсуються витрати Євроконтролю на справляння цієї плати.
Згідно частини першої статті 10 Закону України «Про природні монополії» суб`єкти природних монополій зобов`язані: дотримуватися встановленого порядку ціноутворення, стандартів і показників безпеки та якості товару, а також інших умов та правил здійснення підприємницької діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках; вести окремий бухгалтерський облік за кожним видом діяльності, що підлягає ліцензуванню; надавати органам, які регулюють їх діяльність, документи та інформацію, необхідні для виконання цими органами своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені відповідними органами; оприлюднювати і надавати інформацію за запитами відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про природні монополії» орган, який здійснює державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, під час регулювання цін (тарифів) на товари суб`єкта природної монополії враховує: витрати, які згідно з Податковим кодексом України враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств (крім витрат, визначених частиною третьою цієї статті); податки і збори (обов`язкові платежі) до бюджетів та державних цільових фондів; вартість основних засобів, амортизацію, потреби в інвестиціях, визначених у встановленому порядку; очікуваний прибуток від можливої реалізації товарів за різними цінами (тарифами); віддаленість різних груп споживачів від місця виробництва товарів; якість товарів, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; державні дотації та інші форми державної підтримки.
Згідно з пунктом 16 статті 1 Закону України «Про ціни і ціноутворення» ціноутворення - процес формування та встановлення цін. Формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару (пункт 14 статті 1 названого Закону).
Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2015 №460 (далі також - Положення №460), Міністерство інфраструктури України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінінфраструктури є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що, поміж іншого, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері авіаційного транспорту та використання повітряного простору України, розвитку, будівництва, реконструкції та модернізації інфраструктури авіаційного транспорту.
Пунктом 2 вказаного Положення визначено, що Мінінфраструктури у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Згідно з пунктом 3 Положення №460 з поміж інших завдань Міністерства інфраструктури України є участь у межах повноважень, передбачених законом, у формуванні та забезпеченні реалізації державної тарифної політики.
Абзацом третім підпункту 36 пункту 4 Положення №460 визначено, що Мінінфраструктури відповідно до покладених на нього завдань затверджує ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі районів польотної інформації України.
Аналогічні повноваження Мінінфраструктури визначено абзацом п`ятим підпункту «б» пункту 2 Додатку «Повноваження центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг» до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», відповідно до якого Міністерство інфраструктури України встановлює за погодженням з Міністерством економічного розвитку і торгівлі України ставки плати в іноземній валюті за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України.
Міжнародною організацією цивільної авіації (ICAO) надано Керівництво з економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування (док.9161) (далі також - Керівництво ICAO) та Політика ICAO щодо аеропортових зборів та зборів за аеронавігаційне обслуговування (док.9082).
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1209 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю № 07.60.01 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.02.2010 за №130/17425) введено в дію на території України документ Європейської організації з безпеки аеронавігації Євроконтроль - Принципи визначення вартісної основи для маршрутних зборів та обчислення одиничних ставок.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1210 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю №07.60.02» (зареєстровано в Міністестві юстиції України 04.02.2010 за № 131/17426) введено в дію на території України документ Європейської організації з безпеки аеронавігації Євроконтроль - Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати.
За змістом пункту 4.63 Керівництва ICAO розподіл витрат, пов`язаних із наданням аеронавігаційного обслуговування, здійснюється з метою надання допомоги адміністрації організації, яка надає аеронавігаційне обслуговування, з тим, щоб вона могла уявляти собі, контролювати та визначати витрати на обслуговування з метою відшкодування таких витрат з користувачів. Розподіл витрат в обліку може здійснюватися одночасно із занесенням витрат по категоріям в загальну систему бухгалтерського обліку або може, при необхідності, здійснюватися періодично (тобто щомісячно або кожні півроку). Відповідно до пункту 7.20 Керівництва ICAO основною метою при встановленні зборів звичайно є визначення того, які збори мають стягуватись за обслуговування руху в найближчому майбутньому, яким звичайно є наступний фінансовий рік. Це вимагає проведення оцінки вартісної основи для індивідуальних зборів на наступний рік, які звичайно встановлюються, виходячи із витрат на попередній фінансовий рік. 
Відповідно до положень нормативних документів Міжнародної організації цивільної авіації («Політика ІСАО стосовно аеропортових зборів та зборів за аеронавігаційне обслуговування», Doc 9161 «Керівництво ICAO щодо економічних аспектів аеронавігаційного обслуговування»), а також документів Європейської організації з безпеки аеронавігації («Принципи визначення вартісної основи для маршрутних зборів та обчислення одиничних ставок» введений в дію на території України наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1209 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю N 07.60.01» та «Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати» введений в дію на території України наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2009 №1210 «Про застосування в цивільній авіації України документа Євроконтролю N 07.60.02») та зазначених вище положень Повітряного Кодексу України, ставки плати за аеронавігаційне обслуговування (на маршруті; на підході та в районі аеродрому) розраховуються на основі планової національної бази витрат, до складу якої входять бази витрат різних суб`єктів задіяних в процесі надання послуг з організації повітряного руху, а саме національні наглядові органи (Міністерства, авіаційні служби), провайдери аеронавігаційного обслуговування, провайдери метеорологічної та аеронавігаційної інформації, а також провайдери послуг з пошуку та рятування та інше.
Пунктом 2 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 № 1548, з наступними змінами та доповненнями, визначено, що ставки плати в іноземній валюті за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України встановлюються Мінінфраструктури за погодженням з Мінекономрозвитку.
На виконання повноважень із встановлення ставок плати за послуги з АНО, Міністерством транспорту та зв`язку України було прийнято наказ від 15.09.2010 № 669, яким затверджено Ставки плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування повітряних суден у повітряному просторі України.
Згідно з розділом GEN 4.2.4 Збірника аеронавігаційної інформації України (далі - Збірник) виставлення рахунків та стягнення плати за аеронавігаційне обслуговування здійснюється Державним підприємством обслуговування повітряного руху України відповідно до законодавства України, норм ICAO та правил Євроконтролю. Поданням заявки на виконання польотів в FIR (Flight Information Region - район польотної інформації) України користувач автоматично приймає процедури виставлення та стягнення плати за аеронавігаційне обслуговування, які діють в Україні. За польоти, які виконуються в FIR України з 01.08.2014, Украерорух виставляє рахунки та стягує плату за аеронавігаційне обслуговування з ACFT (Aircraft-повітряне судно) всіх авіакомпаній самостійно. Авіакомпанії, які виконують польоти в FIR України, зобов`язані інформувати Украерорух про парк ACFT (реєстраційний номер, тип ACFT, MTOW). Ставки та порядок розрахунку плати встановлюються такими, що діяли на день виконання польоту. 
У пункті 2 статті 6 документа Євроконтролю № 07.60.02 «Умови застосування системи маршрутних зборів та умови оплати» визначено, якщо для одного повітряного судна існує кілька значень максимальної сертифікованої злітної маси, ваговий коефіцієнт визначають на основі найбільшої максимальної злітної маси, дозволеної для цього повітряного судна державою його реєстрації.
За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з розділом GEN 4.2.4 Збірника аеронавігаційної інформації України, кінцева дата валютування, на яку платіж має бути отриманий Украерорухом, зазначається в рахунку і не повинен перевищувати 30 днів з дня виставлення рахунку.
За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно із частиною другою статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що у зв`язку з застосуванням неправильних тарифів у попередній період, станом на початок 2019 року за відповідачем була переплата, яку позивач мав зарахувати для погашення вартості послуг у спірний період, оскільки відповідачем не доведено застосування неправильних тарифів, а отже не доведено і наявності переплати яку б можна було зарахувати на погашення вартості наданих послуг у спірний період.
Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта про ігнорування висновку експерта в частині 3 питання судом першої інстанції є безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав оцінку відповіді експерта та, з урахуванням обставин справи та норм міжнародного законодавства, встановив помилковість висновку експерта в частині 3 питання і суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 Клопотання Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено Приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» сплату судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 910/9327/19 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 до закінчення її розгляду в суді апеляційної інстанції.
Згідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема, за подання позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема, за подання позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема, за подання апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. 
Розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2019 рік затверджено Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII. Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 921, 00 грн.
З огляду на вищевикладені приписи Закону України «Про судовий збір» та враховуючи прохальну частину апеляційної скарги, сума судового збору, яка повинна бути сплачена скаржником за подання даної апеляційної скарги, становить 1 008 525,00 грн (1 921,00 грн* 350 * 150%) за вимоги майнового характеру за первісною позовною заявою та 5  763,00 грн (1 921, 00 грн *2*150%) за вимоги немайнового характеру за зустрічною позовною заявою.
Таким чином загальна сума судового збору за подання апеляційної скарги становить 1  014  288,00 грн, а з огляду на відстрочення сплати судового збору, вказана сума підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» до Державного бюджету України у зв`язку з закінченням розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19 залишити без змін.
3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (ідентифікаційний код 14348681, юридична адреса: 01054, м. Київ, вул. Лисенка, 4) на користь Державного бюджету України 1  014  288,00 грн (один мільйон чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят вісім грн 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2022 у справі №910/9327/19.
4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 08.08.2023.

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                І.А. Іоннікова