Справа № 363/2488/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10964/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Чірков Г.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 серпня 2023 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                              Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                   Шпирук Ю.С.
                                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Костирка Павла Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Чіркова Г.Є., у справі №363/2488/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно,-  
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. Зазначала, що у липні 2022 року вона звернулася до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_3 . Однак, виявилося, що відповідач ОСОБА_1 ще 19 серпня 2016 року звернувся із заявою до Вишгородської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину. На підставі його заяви державним нотаріусом заведено спадкову справу №294/2016, а 27 серпня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №1-405. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом на всю спірну кватиру видано ОСОБА_1 , їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказувала, що вона постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, заяву про відмову від спадщини не писала, а тому вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину і їй в порядку спадкування має належати право власності на 1/2 частину вказаної квартири. З урахуванням викладеного, позивачка ОСОБА_2 просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27 серпня 2016 року ОСОБА_1 державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №1-405 27 серпня 2016 року, та визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , як спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27.08.2016 року ОСОБА_1 державним нотаріусом Пушняк М.О. Вишгородської районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №1-405.
Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн. та 1 814,51 грн., що в загальному розмірі становить 2 806,92 грн. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Костирко П.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення,яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що 01 грудня 2011 року між ним, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір найму без права на житло, погоджений головою Новопертівської сільської ради Стареньким Р.М. Відповідно до умов вказаного договору, він та ОСОБА_3 здали ОСОБА_4 частину спірної квартири площею 10 кв.м. в тимчасове користування терміном на один рік до 01 грудня 2012 року. Оскільки термін дії вказаного договору закінчився, ОСОБА_4 на момент смерті не проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_3 , а тому не є такою, що прийняла у встановлений законом строк спадщину. Зазначає, що ще до своєї смерті ОСОБА_3 розпорядилася 1/2 частиною спірної квартири на його користь, оскільки доньки - ОСОБА_4 та її сестра ОСОБА_5 проживали вже окремо, будучи заміжніми. На момент смерті та поховання ОСОБА_3 як позивачка, так і її сестра не претендували на спірну квартиру, в зв`язку з чим і заяви до державної нотаріальної контори у визначений законодавством 6-ти місячний строк для спадкування майна померлої не подавали. ОСОБА_4 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернулася більше ніж через 8 років, не цікавилася спадковим майном та не оформила його у встановленому законом порядку, а тому до спірних правовідносин мають застосовуватися наслідки спливу позовної давності. 
В судовому засіданні адвокат Костирко П.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.
ОСОБА_2 , представник Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу Київського апеляційного суду  надійшов лист державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області Шила О.С., в якому останній просив розглядати справу за відсутності представника Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області. Відтак, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є дочкою, а ОСОБА_1 сином  ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. 
Згідно довідки Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області №1082 від 20 липня 2016 року ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 17 серпня 1980 року. На день її смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані та проживали її діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 78 від 23 серпня 1996 року, зареєстрованого Вишгородським бюро технічної інвентаризації за №32/3 від 07 вересня 1996 року, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 19 серпня 2016 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою Київської області заведено спадкову справу №294/2016 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від №692 від 19 серпня 2016 року. 
27 серпня 2016 року державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Вишгородського району Київської області видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину серії НВТ №581379 за законом на всю квартиру АДРЕСА_1 . 
З довідки про реєстрацію місця проживання особи №1585 від 28 липня 2021 року встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 01 грудня 2011 року по теперішній час.
Листом №561/02-14 від 28 липня 2022 року у відповідь на письмову заяву ОСОБА_4 від 17 липня 2022 року, державний нотаріус Вишгородської державної нотаріальної контори повідомив, що згідно матеріалів спадкової справи №294/2016 щодо майна померлої ОСОБА_3 , свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 видано 27 серпня 2016 року та реєстровано в реєстрі за №1-405 спадкоємцю ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.08.2016 року ОСОБА_1 державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори, та визнання за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 права власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що  ОСОБА_4 прийняла належну їй спадщину за законом в порядку ст. 1268 ЦК України, а відтак  ОСОБА_1 не є єдиним спадкоємцем та не мав права на спадкування всієї квартири.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України  спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Статтею 1223 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно роз`яснень даних у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину спірної квартири, оскільки інша 1/2 її частина належить відповідачу, про що свідчить свідоцтво про право власності №78 від 23 серпня 1996 року.
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були зареєстровані у вказаній квартирі та на момент смерті матері року ОСОБА_3 проживали разом з нею, а відтак прийняли у встановленому законом порядку спадщину.
Водночас, 28 серпня 2016 року державним нотаріусом Семенюті Є.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВТ №581379 на всю спірну квартиру.
З довідки Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області №1082 від 20 липня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 також прийняла належну їй спадщину за законом в порядку ст. 1268 ЦК України, а відтак ОСОБА_1 не є єдиним спадкоємцем, тобто відповідач не мав права на спадкування всієї квартири.
Відтак, сторонами успадковано 1/2 частину спірної квартири і кожному з них в порядку спадкування належить по 1/4 її частки.
Проте, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус до спадкоємства позивачку не закликав.
Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину за законом на всю квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є протиправною, оскільки це порушує права позивачки, як спадкоємиці майна після смерті матері ОСОБА_3 .
Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.08.2016 року ОСОБА_1 державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори, та визнання за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 права власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . 
Колегія суддів відхиляє посиланняна те, що  ОСОБА_4 не проживала разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на момент її смерті, оскільки такі посилання спростовуються наявними у матеріалах справи довідками про реєстрацію місця проживання.
Також, є  безпідставними доводи апеляційної скарги щодо пропуску ОСОБА_4 строку позовної давності, оскільки остання 28 липня 2022 року звернулася до державного нотаріуса за оформленням своєї частки в спадкуванні, на що у відповідь отримала лист №561/02-14 від 28 липня 2022 року про те, що ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності, на все спадкове майно.
Відтак, згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності почався лише 28 липня 2022 року, коли позивачка дізналася про порушення своїх прав на спадкування, а тому строки позовної давності не пропущено.
Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383  ЦПК України, суд,-
   
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Костирка Павла Михайловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 11 серпня 2023 року.
Суддя-доповідач
Судді