Номер провадження: 22-ц/813/1093/23 
Справа № 495/9657/19
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: Мологівська сільська рада, ОСОБА_3 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року у складі судді Шевчук Ю.В.,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Мологівської сільської ради, ОСОБА_3 , та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просили: 
-визнати незаконнимрішення №11/365-VII, XI сесії VII скликання Мологівської сільської ради від 04 жовтня 2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 »;
- визнати незаконним рішення № 21/856-VII, 21 сесії VII скликання Мологівської сільської ради від 30 серпня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 »;
- скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 48806289 від 23.09.2019 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер 5120882000:02:004:0281, площею 0,041 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-скасувати рішення державного реєстратора індексний номер: 48806289 від 11.10.2019 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер 5120882000:02:004:0257, площею 025 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору дарування від 06 серпня 1998 року серії ААО № 782013, посвідченого нотаріусом Андрєєвою Т. М. зареєстрованого в реєстрі за № 1641, позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці розміром 0,37га. Вказаний договір дарування зареєстровано Білгород-Дністровським БТІ 01 вересня 1998 року та Випаснянською селищною радою 04 вересня 1998 року, що підтверджується відповідними реєстраційними відмітками на договорі. Рішенням сесії Випасненської сільської ради від 04 лютого 2000 року позивачам передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства (садівництва та городництва). Право на вищевказану земельну ділянку площею 0,37 га підтверджується відповідними записами в обліковій картці об`єктів по господарського обліку на 2011-2015 роки та відповідною довідкою Випасненської сільської ради про належність вказаної земельної ділянки позивачам. Для отримання державного акту на вищезазначену земельну ділянку позивачі звернулись до землевпорядної організації та замовили технічну документацію по відведенню земельної ділянки. Однак після встановлення меж в натурі було виявлено, що межі та площа земельної ділянки позивачів є меншою, ніж та, що була їм передана Випасненською сільською радою майже на 0,04 га (4 сотки), що підтверджується відповідними ситуаційними схемами, розробленими ПП «Аккерман Проект». Позивачі зазначили, що звертались з відповідною заявою про усунення перешкод та поновлення меж їхньої земельної ділянки до Випасненської сільської ради, вказуючи, що користувачем сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_3 , який в порушення будівельних норм збудував господарські споруди, що фактично знаходяться на земельній ділянці позивачів. Комісією Випасненської сільської ради було проведено обстеження меж земельних ділянок позивачів та на відповідача ОСОБА_3 , складено Акт від 09 лютого 2011 року, яким встановлено наступне: пунктом 5 вказаного Акту виявлено, що на земельній ділянці гр. ОСОБА_3 від житлового будинку до межі земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 побудовано господарські споруди, які частково розташовані і на території земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 , що завдає незручностей землекористувачу земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та запропоновано ОСОБА_3 , дійти згоди, щодо побудованих господарських споруд на межі земельних ділянок, так як дані споруди не відповідають існуючим нормам забудови. Після неодноразових звернень позивачів до ОСОБА_3 з проханням мирно вирішити спір та не отримавши ніякої відповіді, позивачі були змушенні звернутись до суду із позовом про захист своїх прав. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2013 року та ухвалою суду від 03 березня 2014 року, зобов`язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , перенести межу між земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , площею 0,25 га, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до плану і розмірів земельних ділянок, зареєстрованих Випасненською сільською радою та КП «Білгород-Дністровське БТІ». Зазначене рішення суду та ухвала оскарженні не були та набрали законної сили. Після чого позивачами був направлений до Державної виконавчої служби відповідний виконавчий лист. Як зазначили позивачі, після проведення всіх необхідних виконавчих дій рішення суду виконано не було, та ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не перенесли межу між спірними земельними ділянками. Незважаючи на існуючий спір між позивачами та відповідачем ОСОБА_3 , рішенням Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 06 жовтня 2011 року за №204-VI, гр. ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . Як зазначили позивачі, враховуючи, що після ухваленого судового рішення вони не відновили свої порушенні права та наявність вищевказаного рішення сільської ради від 06 жовтня 2011 року за № 204-VI, змусило їх звернутись до суду з адміністративним позовом про скасування рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 06 жовтня 2011 року за №204-VI. В ході судового розгляду адміністративної справи Випасненська сільська рада заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з втратою чинності рішення від 06 жовтня 2011 року за № 204-VI у зв`язку із ухваленням нового рішення від 22 жовтня 2014 року за № 968-VI, про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель та 0,0356 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачі вказали, що Випасненська сільська рада скасувала своє рішення про надання згоди на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, ухвалене раніше, тим самим унеможлививши розгляд адміністративної справи, що в свою чергу змусило позивачів звернутись до суду з новим адміністративним позовом з аналогічним предметом.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року заяву про збільшення позовних вимог задоволено. Визнано незаконним рішення №11/365- VII, XI сесії VII скликання Мологівської сільської ради від 04 жовтня 2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ». Визнано незаконним рішення № 21/856- VII, 21 сесії VII скликання Мологівської сільської ради від 30 серпня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ». Скасовано рішення державного реєстратора індексний номер: 48806289 від 23.09.2019 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер 5120882000:02:004:0281, площею 0,041 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано рішення державного реєстратора індексний номер: 48806289 від 11.10.2019 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер 5120882000:02:004:0257, площею 025 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовні вимоги у збільшеній його частині жодним чином не пов`язані ані з предметом, ані з підставами позову в первісній редакції. При цьому заява позивачів про збільшення позовних вимог є фактично поданням окремого позову з іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість розгляду поданої позивачами заяви в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог у даній справі. Крім того, рішення суду від 19.10.2020 не відповідає змісту рішення, встановленого ст. 265 ЦПК України, а саме: у рішенні не вказано в його описовій частині заяви та клопотання, які надходили до справи; не вказані інші процесуальні дії у справі (відкриття провадження, забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, витребування доказів, тощо), у мотивувальній частині рішення не зазначено мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачами. Ситуаційна схема, якою позивачі обґрунтовують свої твердження, є додатком до акту встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки АДРЕСА_2 , хоча сам акт встановлення меж суду для огляду не був наданий та взагалі невідомо чи був він виготовлений. Зазначив, що на даній ситуаційній схемі не вказана дата її складання, лише зазначено 2010 рік.Під час розгляду справи, позивачі та їх представники не заявляли клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, висновок якої міг би повністю відобразити технічне розташування земельних ділянок та їх правовий стан. Судова експертиза призначається виключно за заявою осіб, які беруть участь у справі та не може ініціюватись судом. Також, вказав, що матеріали справи не містять земельну кадастрову документацію щодо земельної ділянки належної позивачам, не відомо чи існує вона, оскільки кадастрові номери ділянкам не присвоювались. Тобто, позивачі звернулись до суду за захистом свого нібито порушеного права шляхом визнання незаконним рішень органу місцевого самоврядування щодо земельних ділянок належних відповідачу, разом з тим, позивачі не мають зареєстрованого права користування чи володіння земельною ділянкою на яку вони вказують, в тому числі на частку ділянки розміром 0,04 та, яка нібито захоплена відповідачем.
17.06.2021 позивачі надали суду відзив на апеляційну скаргу та просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно вчинена на підставі скасованого та нечинного рішення, яке зазначено підставою проведення такої реєстрації, є такою, що вчинена за відсутності правових підстав виникнення права власності. Позивачами доведено протиправність дій сільської ради та правомірність користування належною позивачам земельною ділянкою, однак пропри це сільська рада зухвало ігнорує рішення суду, не приймає жодних дій по відновленню до земельних прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Зазначили, що не зважаючи на преюдиційні факти порушення їх прав вільно володіти належними їм земельними ділянками з боку відповідача ОСОБА_3 , обізнаність про вказані факти та обставини органу місцевого самоврядування, можливо дійти висновку про протиправність та незаконність оскаржуваних рішень Мологівської сільської ради.
27.07.2023 від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта та представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.1994, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останній придбав будинок АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення Випасненської сільської ради від 09.07.1997 ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку площею 0,37 га, в тому числі ниви 0,34 га під дворами 0,03 га розташовану в АДРЕСА_2 .
06.08.1998 на підставі договору дарування ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в рівних частинах будинок АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення Випасненської сільської ради від 04.02.2000 вирішено передати ОСОБА_1 та ОСОБА_7 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку 0,37 га для будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку 0,12 га, розташовану в АДРЕСА_2 . 
Згідно з актом Випасненської сільської ради від 09.02.2011, складеним за результатом обстеження меж земельних ділянок позивачів та ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надана земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,12 га, розташована в АДРЕСА_2 . Також по АДРЕСА_1 знаходиться земельна ділянка ОСОБА_3 , площею 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_3 межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Згідно з кадастровим планом земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 межа між їх земельними ділянками та земельною ділянкою ОСОБА_3 нерівна. На земельній ділянці ОСОБА_3 від житлового будинку до межі земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 побудовано господарські споруди, які частково розташовані і на території земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Запропоновано дійти згоди щодо побудованих споруд на межі земельних ділянок, так як дані споруди не відповідають існуючим нормам забудови (не витримано норму відстані забудови -2 метри від межі).
Згідно з даними вказаними в додатках до акту встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки (ситуаційної схеми), складених ПП «Аккерман Проект» на замовлення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у 2010 році, вбачається, що межі та площа земельної ділянки замовників є меншими, ніж ті, що передані у користування сільрадою.
Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 04.10.2018, складеного у присутності замовника ОСОБА_3 , сільського голови, власників суміжних земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером 5120882000:02:004:0257, площею 0,25 га передана власнику ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування будинку. Межові знаки не встановлюються, оскільки межі земельної ділянки в натурі збігаються з штучними спорудами і рубежами, а саме: огорожами та фасадами будівель. Межові знаки встановленого зразка не закріплювалися за бажанням власника, згідно з п. 3.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та закріплення межовими знаками №346 від 18.05.2010. Вказано, що власник претензій щодо меж та конфігурацій земельної ділянки не має; власники та користувачі суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено.
Рішенням №11/365- VII, XI сесії VII скликання Мологівської сільської ради від 04.10.2018 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 » затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 , площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5120882000:02:004:0257, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням №5/120, V сесії VII скликання Мологівської сільської ради від 13.04.2019 «Про надання дозволу громадянам України на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність на території Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області» відповідачу ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0410 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням №21/856- VII, 21 сесії VII скликання Мологівської сільської ради від 30.08.2019 «Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 » затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 у власність загальною площею 0,0410 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 512088200:02:004:0281, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та передано відповідачу ОСОБА_3 вказану земельну ділянку у власність. 
На підставі вказаних рішень Мологівської сільської ради здійснено державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки за відповідачем ОСОБА_3 .
Рішенням державного реєстратора індексний номер: 48806289 від 23.09.2019, здійснено державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер 5120882000:02:004:0281, площею 0,041 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням державного реєстратора індексний номер: 48806289 від 11.10.2019, здійснено державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер 5120882000:02:004:0257, площею 025 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом г) частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
У частині першій статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Відповідно до частини п`ятої статті 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.
У разі відмови суміжного землекористувача підписати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, згідно з частиною третьою статті 158 ЗК України між суміжними землекористувачами виникає земельний спір. Такий спір у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, вирішують органи місцевого самоврядування.
Порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування визначено статтею 159 ЗК України.
Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції, взявши до уваги преюдиційність фактів, встановлених в цивільній справі за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2013 року та ухвалою суду від 03 березня 2014 року, якими зобов`язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перенести межу між земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , площею 0,25 га, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до плану і розмірів земельних ділянок, зареєстрованих Випасненською сільською радою та КП «Білгород-Дністровське БТІ», а також у адміністративній справі №495/1274/15-а, з посиланням на акт від 09.02.2011 про порушення ОСОБА_3 меж ділянок позивачів, дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів позивачів, які тривалий час намагаються довести протиправність дій сільради та правомірність користування належною позивачам земельною ділянкою.
Водночас як встановлено апеляційним судом під час перегляду оскаржуваного рішення, судові рішення на які послався суд, не містяться в матеріалах справи, доказів, які б підтверджували, що вказаними судовими рішеннями надавалась оцінка технічного розташування ділянок у відповідності до їх правового режиму матеріалами справи не підтверджено.
Наявний у справі схематичний ситуаційний план відображає схематично розташування ділянок позивачів; зведений кадастровий план суміжних земельних ділянок відображає суміжні ділянки сторін та їх розташування; ситуаційна схема, розроблена землевпорядником ПП "Аккерман Проект", є лише додатком до акту встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки N АДРЕСА_2 , проте відповідний акт встановлення меж позивачами не надано.
Земельна кадастрова документація щодо земельної ділянки позивачів останніми не надавалась.
Отже, без надання належних та допустимих доказів встановлення дійсних меж земельної ділянки позивачів в натурі неможливо встановити, чи дійсно та як порушені межі їх земельної ділянки відповідачем ОСОБА_3 .
Крім того, рішення, які зазначені судом першої інстанції, стосуються обставин станом на час їх ухвалення, проте предметом оспорення у цій справі є рішення відповідачів 2018 та 2019 років, однак докази на підтвердження того, що визначені рішеннями межі земельної ділянки є тотожніми обставинам попередніх справ відсутні.
Позивачі в особі представника брали участь у розгляді справи в суді першої інстанції, відтак не були позбавлені можливості надання доказів. Відповідно до частии першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Нові докази до суду апеляційної інстанції не подавалися.
Слід також зазначити, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акта узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.
До подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14 та у справі №350/67/15, в яких вказувала про те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, необхідно вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки, правового значення вони не мають.
У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.
Отже, вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відсутністю погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем.
Таким чином відсутність погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації.
Враховуючи, що позивачі не довели належними та допустимими доказами заявлені у справі вимоги (зокрема, що оскаржуваними рішеннями органу місцевого самоврядування та діями ОСОБА_3 порушено їх законні права на земельну ділянку), тому відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Білгород -Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мологівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень Мологівської сільської ради, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2305 грн. в рівних частинах з кожного.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 04.08.2023

Головуючий:                                                

Судді: