ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 серпня 2023 року           справа №200/2778/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 р. у справі № 200/2778/23 (головуючий І інстанції Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення заборгованості та моральної шкоди,-

                                                        УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив:
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованість з пенсії за період з 01.01.2018 по 31.08.2021 у розмірі 20585,11 грн;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відшкодування моральної шкоди у розмірі 20585,11 грн.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду про тотожність позовів у справі № 200/2778/23 та у справі № 200/2845/21-а є помилковим, оскільки вказані справи не збігаються за предметом позову. Предметом позову у справі № 200/2845/21-а були вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема, перерахувати пенсію, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату перерахованої суми пенсії з 01.01.2018 з урахуванням раніше виплачених сум. Натомість предметом позову у справі №200/2778/23 є майнова вимога про стягнення заборгованості з пенсії. Резолютивна частина рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі № 200/2845/21-а має зобов`язальний характер. В рамках тієї справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів.
Сторони в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції – без змін, з наступних підстав.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/2845/21-а від 11.05.2021 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшенні ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за вислугу років з 01 січня 2018 року, згідно Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” основного розміру пенсії до 70%; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованої суми пенсії з 01 січня 2018 року, із врахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набрало законної сили 09.08.2021 року, виконавчі листи видано 08.02.2023 року.
Відповідач листами від 29.12.2022 № 18688-16705/М-02/8-0500/22, від 22.02.2023 № 2519-1480/М-02/8-0500/23, від 15.05.2023 № 0500-0309-5/40131 повідомив позивача, що за рішенням проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, після виконання судового рішення розмір пенсійної виплати склав 11338,00 грн, доплата до пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.08.2021 року у загальній сумі 20 585,11 грн, виплата доплати пенсії за рішенням суду за період з 01.01.2018 по 31.08.2021 у загальній сумі 20585,11 грн буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі №440/1810/19.
Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року №200/2845/21-а.
Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту – стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованість з пенсії за період з 01.01.2018 по 31.08.2021 у розмірі 20585,11 грн – є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року №200/2845/21-а.
Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Відтак, висновок суду першої інстанції щодо необхідності відмови у відкритті провадження у справі є правомірним.
Посилання апелянта на рішення Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №755/7078/16-а не може бути взяте до уваги судом, оскільки стосується незаконності зміни способу виконання рішення суду про зобов`язання здійснити виплату пенсії на такий спосіб виконання як стягнення пенсії.
Стосовно посилання на правовий висновок постанови Верховного Суду від 23.06.2021 у справі №520/13014/2020, що вимога про стягнення заборгованості не дублює вимогу про зобов`язання нарахувати і виплатити цю заборгованість, ці вимоги є двома різними способами захисту порушеного права, які передбачають відмінний механізм виконання судових рішень, колегія суддів зазначає наступне.
В силу правового висновку постанови Верховного Суду від 23.06.2021 у справі №520/13014/2020 у віданні ДСА України діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання судових рішень КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів", призначена саме для таких цілей. За правилами пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, наявність такої програми означає, що списання коштів здійснюватиметься саме за нею.
Отже, зазначені рішення прийняті за інших фактичних обставин та висновки викладені не щодо подібних правовідносин, а тому не є релевантними і не можуть застосовуватися у справі, що розглядається.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, у зв`язку з наявністю рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 р. у справі №200/2778/23 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 р. у справі №200/2778/23 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 24 серпня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                         А.А. Блохін

                                                                                                                                   А.В. Гайдар