КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5485/2023                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                 Справа № 760/33682/21

04 липня 2023 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Ратнікової В.М.
суддів                       -  Борисової О.В.
                                   - Левенця Б.Б.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ясинецького Олега Анатолійовича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Букіної О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
 
в с т а н о в и в:
 
15 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до  ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2020 року по справі № 760/32012/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у твердій грошовій сумі 3 000 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 21 листопада 2019 року і до досягнення нею повноліття.
Зазначає, що аліменти у розмірі 3 000,00 грн. не покривають четвертої частини усіх витрат, які несе позивачка на утримання дитини щомісячно,оскільки дитина росте та її потреби на даний час також зросли.
Окрім того,у дитини є хронічне захворювання - атопічний дерматит - це хронічне захворювання шкіри у зв`язку із чим у дитини харчування з особливими вимогами, щоб не призвести для загострення хвороби, щоденний догляд за шкірою виключно натуральними засобами, а саме: спеціальними косметичними засобами, що перешкоджають пересиханню шкіри. Крім того, необхідно щодня застосовувати спеціальні зволожуючі креми-емолієнти, що сприяють відновленню бар`єрних функцій шкіри, які наносяться двічі на день витрати на придбання яких становить суму  від  1 000 до 1 500 грн., щомісяця, одяг обирається з натуральних тканин (бавовни).
Вказує на те, що їй стало достовірно відомо, що матеріальне становище  ОСОБА_3 значно покращилось у зв`язку із чим її представником були подані адвокатські запити про отримання інформації про працевлаштування її колишнього чоловіка, однак в наданні такої інформації адвокату було відмовлено.
З огляду на вище викладене, просила суд збільшити  розмір аліментів, визначений рішенням  Солом`янського районного суду м.Києва  від 19 березня 2020 року, стягнути з відповідача на  її користь  аліментина утримання дитини у розмірі 7 000,00 грн. щомісячно, починаючи з  08.12.2021 року.
04.02.2022 року відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував у повному обсязі.
Доводи  відзиву обґрунтовував тим, що  15.07.2020  року між ним та    ОСОБА_5 було укладено шлюб. У його дружини є син від попереднього шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому  він  також несе витрати по утриманню своєї нинішньої сім`ї.
Посилався на те,  що його загальний дохід за 2021 рік склав 59 963,52 грн., що складає 4 996,96 грн. на місяць, а тому він не має змоги сплачувати аліменти на утримання доньки навіть у розмірі 3 000,00 грн., у зв`язку із чим він звернувся до Крижопільського районного суду Вінницької області із позовом про зменшення розміру аліментів .
З урахуванням викладеного вище, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог    ОСОБА_1 повністю.
22.04.2022 року представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Ясинецьким О.А. було подано до суду відповідь на відзив у якій останній зазначив, що відповідачем не надано до суду будь-яких доказів того, що малолітній   ОСОБА_6 проживає разом із відповідачем та останній несе витрати на його утримання, так як  на утримання малолітнього   ОСОБА_6  сплачує аліменти його рідний батько.
З урахуванням викладеного, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
07.11.2022 року представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Ясинецьким О.А. було подано до суду клопотання про долучення доказів, а саме: доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, які останній просив стягнути із відповідача у розмірі 16 000,00 грн.
Крім цього, представник позивача зазначив, що на даний час відповідач проходить службу у Збройних Силах України, а тому його матеріальне становище покращилося.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 26 грудня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ясинецький Олег Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог    ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що відповідно до довідки лікаря,ОСОБА_8 знаходиться на консультації в амбулаторно- поліклінічному відділенні Шкірно- венерологічного диспансеру Солом`янського району м. Києва з приводо атопічного дерматиту. Окрім того, з довідки № 189 від 04 жовтня 2021 року  вбачається, що дитина ОСОБА_8 навчається в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 137 м. Києва з поглибленим вивченням англійскої мови у 3 класі.
Вказує на  те, що при визначені розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, окрім того, законодавством встановлено обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. 
Зазначає, що станом на дату подання апеляційної скарги відповідач проходить військову службу та отримує заробітну плату в військовій частині.
На думку апелянта, посилання відповідача на те, що він одружився та має на утриманні інших осіб, не свідчить про погіршення його матеріального стану, оскільки дитина його дружини  ОСОБА_6 не проживає з відповідачем та отримує аліменти від рідного батька.
Посилається також на те, що  твердження  відповідача, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу спростовується тим, що в умовах воєного стану військовослужбовці ЗСУ отримують винагороду у розмірі 30 000,00 грн. на місяць, а військовослужбовці, які беруть безпосередню участь у бойових діх, отримують винагороду у розмірі 100 000,00 грн. 
Вказує на те, що, з метою підтвердження платоспроможномті відповідача, 07 грудня 2022 року позивачка звернулась з запитом про отримання інформації до Міністерства оборони України. Крім того,позивачка звернулась до суду першої інстанції з клопотанням про витребування інформації, проте суд першої інстанції не вирішив це клоптання, чим порушив принцип змагальності сторін. 
08 лютого 2023 року до Київського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому  відповідач зазначав, що 04.02.2022 року ним було подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву у якому проти позовних вимог він заперечував у повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень зазначав, що 15.07.2020 року між ним та ОСОБА_5 було укладено шлюб. Зазначив, що у його дружини від попереднього шлюбу, є неповнолітний син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому він також несе витрати по утриманню своєї нинішньої сім`ї. Також зазначав, що його загальний дохід за 2021 рік склав 59 963,52 грн., що складає 4 996,96 грн. на місяць, а тому він не має змоги сплачувати аліменти на утримання доньки навіть у розмірі 3 000,00 грн., у зв`язку із чим він звернувся до Крижопільського районного суду Вінницької області із позовом про зменшення розміру аліментів.
Зазначає, що позивачкою до суду першої інстанції не було надано доказів того, що вона несе витрати на оплату навчання доньки та інші додаткові витрати.
Вказує, що не погоджується з доводами позивачки  про те, що його матеріальне становище покращилося та він має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки ним було надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків та форму ОК-5 з якої вбачається, що у період з жовтня- грудня 2021 року у нього відсутні доходи. Окрім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків  ним за період з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2021 року отримано дохід у розмірі 60 103,81 грн., тобто,  в середньому 6 678,20 грн. на місяць. За період з 01 березня 2018 року по 01 березня 2019 року  він отримав дохід у розмірі 64 107,77 грн.
Зазначає, що посилання позивачки на ту обставину, що  він наразі проходить службу в Збройних Силах України не підтверджено будь-якими доказами. Окрім того, з позовом ОСОБА_1 звернуласьдо суду  ще в 2021 року, тобто,до початку війни в Україні.
З огляду на вище викладене, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстнації без змін.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
З огляду на зазначене,  дану справу було розглянуто в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та  відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 26 жовтня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішення Соломянського районного суду м. Києва від 10 січня 2018 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_8 ,батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданогоВідділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. 
12 серпня 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення аліментівз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. .
Віповідно до довідки Спеціалізованої шкоди І-ІІІ ступенів №137 м. Києва з поглибленим вивченням англійської мови ОСОБА_8 навчається в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 137 м. Києва з поглибленим вивченням англійської мови у 3-А класі. 
Відповідно до довідки, виданої шкірно-венерологічним диспансером Солом`янського району м. Києва,ОСОБА_8 має діагноз атопічний дерматит.  
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції Дніпровської області.
15 липня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Солом`янським районним в м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Рітейл» № RTL0000001 ОСОБА_2 з 23 березня 2021 року займає посаду продавець- консультант. Дохід за період з 23 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 42 819,90 грн.
Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Рітейл» № RTL0000002 ОСОБА_2 з 23 березня 2021 року працює на посаді касира. Дохід за період з 23 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 14 053,57 грн. 
Згідно довідки Пенсійного фонду України форма ОК-5 ОСОБА_2 у 2020 році отримав дохід у розмірі 18 326,97 грн., а у 2021 році 40 272,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів  на утримання малолітньої дитини  з 3000,00 грн. щомісячно до 7000,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції посилався на те, що доводи позивача  про покращення матеріального становища відповідача та наявність у нього  можливості з  08 грудня 2021 року сплачувати аліменти на утримання доньки у більшому розмірі не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки розмір доходу відповідача під час призначення аліментів в межах розгляду справи та за 2021 рік є майже однаковим. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно  вимог  частини третьою статті 3  ЦПК  України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістюміж батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що їй стало достовірно відомо, що матеріальне становище відповідача значно покращилось, у зв`язку з чим, він має можливість сплачувати аліменти  на утримання їх доньки  у розмірі 7 000,00 грн. щомісячно,  починаючи з 08 грудня 2021 року.
Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву в якому зазначав, що у нього змінився сімейний стан, оскільки 15 липня 2020 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 .  Зазначав, що у його дружини від першого шлюбу є неповнолітній син ОСОБА_6 і він має нести  витрати також на утримання своєї нової сім`ї . 
На підтвердження того, що його матеріальний стан не дозволяє  йому сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі  більшому, ніж 3000,00 грн. щомісячно, як визначено рішення суду,  відповідач надав до суду першої інстанції довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Рітейл» № RTL0000001, RTL0000002 відповідно до яких  він з 23 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року отримав дохід у розмірі 44 272,57 грн. Також відповідач надав суду довідку Пенсійного фонду України форма ОК-5, відповідно до якої  він ( ОСОБА_2 ) у 2020 році отримав дохід у розмірі 27016,97 грн., а у 2021 році  в розмірі 40 272,00 грн.
З наданих відповідачем доказів вбачається, що його матеріальне становище у 2021 року суттєво не змінилось в порівнянні з 2020 роком.  Інших доказів  щодо  суттєвого збільшення  розміру доходу відповідача  матеріали справи не містять.
У листопаді 2022 року представник позивачки звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. В зазначеному клопотанні представник зазначав, що станом на дату звернення з даним клопотанням ОСОБА_2 проходить військову службу та отримує заробітну плату в військовій частині. До зазначеного клопотання представник позивачки долучив копію запиту, який  ОСОБА_1   зробила до Міністерства оборони України та просила надати довідку про доходи ОСОБА_2 та повідомити інформацію, де він проходить службу. 
Станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення  позивачкою та її представником не було надано суду доказів того, що матеріальне становище відповідача покращилось та він має змогу сплачувати аліменти у розмірі 7000,00 грн. з 08 грудня 2021 року.
До суду апеляційної інстанції представником позивача було  07 березня 2023 року надано копію довідки  військової частини  НОМЕР_1 про те, що старший  солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 08.10.2022 року та лист  Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 ,  з якого вбачається, що  ОСОБА_2 був призваний  на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_6 24.02.2022 року на направлений до військової частини НОМЕР_2 . На військовому обліку  в ІНФОРМАЦІЯ_6 не перебуває. 
 Також лише до суду апеляційної інстанції представником  позивачки  10 квітня 2023 року було надано  довідку про доходи № 883/97 від 24 березня 2023 року,  виданої військовою частиною НОМЕР_2 щодо розміру доходу  ОСОБА_2 за період з 24 лютого 2022 року по 06 жовтня 2022 року  у розмірі 342 391,12 грн. 
Вказані нові докази, які були надані лише до суду апеляційної інстанції, колегія суддів  не може прийняти в якості доказу  у справі з огляду на вимоги ч.3 ст. 367 ЦПК України, якою передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В клопотанні про прийняття судом апеляційної інстанції вказаних доказів  представник позивачки посилається  на те, що  позивачка була позбавлена судом першої інстанції можливості  витребувати вказані докази, які мають істотне значення для справи, а тому  суд апеляційної інстанції  може прийняти вказані  докази та надати їм правову оцінку при розгляді справи.
З таким  доводами клопотання  представника позивачки  колегія суддів погодитись не може, так як  вони не відповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступне.
Разом з позовною заявою  представником позивачки адвокатом  Ясинецьким  О.А. було подано до суду першої інстанції клопотання від 07 грудня 2021 року про  витребування  із Державної податкової служби  України  інформації, на якій посаді та де працює  ОСОБА_2   та яку заробітну плату він отримує. 
Відповідачем до відзиву  на позовну заяву від 04 лютого 2022 року було надано довідки з місця його роботи  у  ТОВ  " Баядера  Рітейл"  про розмір його доходів  за 2021 рік, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників  податків про суми виплачених  йому доходів та утриманих податків  з січня по вересень 2021 року та  індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 з Реєстру застрахованих осіб Державного   реєстру  загальнообов`язкового  державного  соціального страхування  Пенсійного Фонду України.
07.11.2022 року  представник  позивачки адвокат  Ясинецький  О.А. подав до суду першої інстанції клопотання  про долучення доказів до матеріалів справи в якому просив  долучити до справи договір про надання  правничої допомоги від 08  вересня 2021 року;  акт надання послуг від 31 жовтня 2022 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № 52 від 31 жовтня 2022 року; запит на отримання інформації від 07 листопада  2022 року; докази направлення клопотання з додатками відповідачу. Просив стягнути з відповідача на користь позивачки витрати  на оплату вартості правничої допомоги в сумі 16 000, 00 грн.
У вказаному клопотанні  представник  позивачки   не просив суд першої інстанції витребувати  з  Міністерства оборони України  інформації щодо проходження відповідачем служби у ЗСУ та щодо розміру його доходу, надав лише копію запиту  самої позивачки, адресованого  Міністерству оборони України від 07.11.2022 року.
 Інших клопотань  до суду першої інстанції  ні позивачка, ні її представник не  подавали,  а тому доводи  представника  позивачки  про те, що   суд першої інстанції не розглянув  його клопотання про витребування вказаних доказів та не дав можливості витребувати вказані докази, є безпідставними.  З огляду на зазначене та вимоги ч.3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів  не вбачає підстав  для долучення  нових доказів до  матеріалів справи  на стадії  апеляційного розгляду справи, як  і підстав для задоволення клопотання  представника позивача про витребування вказаних доказів  судом апеляційної інстанції.
Крім того,  колегія  суддів звертає також увагу на те, що звернення представника позивача про отримання вказаних нових доказів були направлені 21.03.2023 року та  13.02.2023 року, тобто, вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення від 12 грудня 2022 року.
Аналізуючи  встановлені дійсні обставини справи,  надані сторонами та досліджені судом  докази  в їх сукупності, колегія суддів  вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що з  наданих сторонами доказів  не вбачається, що  з  моменту  стягнення  з відповідача аліментів  на  користь ОСОБА_1   на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. на підставі  рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року, матеріальне становище відповідача значно покращилось, а тому відсутні підстави для  збільшення розміру аліментів, що стягуються  з відповідача на користь позивачки.
З огляду на відсутність підстав для задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на правову допомогу в сумі 16 000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги  представника позивачки про те, що при визначені розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання дитини, підручників, проїзду до навчального закладу, окрім того, законодавством встановлено обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, правильнсті висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на наступне. 
Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Докази на підтвердження понесених додаткових витрат на лікування  дитини, придбання ліків та на оплату вартості  навчання дитини позивачкою  до суду  надано не було. Позовних вимог  про стягнення з відповідача додаткових витрат на  дитину позивачка в суді першої інстанції не заявляла.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач одружився та має на утриманні інших осіб не свідчить про погіршення його матеріального стану, оскільки дитина його дружини ОСОБА_6 не проживає з відповідачем та отримує аліменти від рідного батька,  висновків суду не спростовують, так як суд в оскаржуваному рішенні  зазначив  про те, що посилання відповідача на ту обставину, що він наразі перебуває у шлюбі із іншою жінкою та несе витрати із її утримання, а також на утримання її дитини від іншого шлюбу, не є підставою для відмови у задоволенні даних позовних вимог, оскільки відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що він несевитрати на утримання будь-яких інших осіб. 
Доводи апеляційної скарги про те, що  твердження відповідача, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині в  більшому  розмірі спростовується тим, що в умовах воєнного стану військовослужбовці ЗСУ отримують винагороду у розмірі 30 000,00 грн. на місяць, а військовослужбовці, які беруть безпосередню участь у бойових діях отримують винагороду у розмірі 100 000,00 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки з даним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду у 2021 році, тобто, до запровадження на території України воєнного стану, доказів отримання відповідачем  грошового утримання, як військовослужбовцем ЗСУ до суду першої інстанції не надала,а тому такі доводи позивачки є припущеннями, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. 
 Відповідно ст. 375 ЦПК України,суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що  рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року ухвалене з дотриманням норм  матеріального  та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ясинецького Олега Анатолійовича.
При цьому, колегія суддів  роз`яснює позивачці, що  при наявності  доказів зміни  майнового стану платника аліментів  у інший період, ніж зазначений у позові, вона не позбавлена можливості звернутись  до суду з новим позовом про  зміну  розміру аліментів з вказаного періоду .
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
                                    п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ясинецького Олега Анатолійовича залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                             Судді: