ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2023 року	Львів	Справа № 345/1631/23 пров. № А/857/11650/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А., 
за участю секретаря судових засідань –                     Гранат В.В.,  
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року (головуючий суддя: Юрчак Л.Б., місце ухвалення – м. Калуш) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, старший інспектор Калуського РВП ГУНП Ільків І.В про скасування постанови,-
встановив:
ОСОБА_1 , 06.04.2023 звернувся до суду з позовом, в якому, просив визнати неправомірною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 228705 від 06.01.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.
Обґрунтовує позов тим, що в оскаржуваній постанові зокрема, зазначено, що він 06.01.2023 о 11.31 год в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького, 78а, керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування від 29.04.2022 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області. Із винесеною постановою не погоджується, так як стверджує, що 06.01.2023 о 11:31 год в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького, 78а транспортним засобом не керував, не здійснював на ньому рух.
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови серії БАД № 228705 від 06.01.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.
Як зазначено у цій постанові, ОСОБА_1 06.01.2023 о 11:31 год в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького, 78а, керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування згідно постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.04.2022.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що своїми діями по складенню постанови поліцейським не було порушено права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, як і не порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. ч. 1, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія (ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»).
З наведеними вище положеннями Закону України «Про дорожній рух», кореспондується п.п. «а» п. 2.1.Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), згідно якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 4 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що закон пов`язує притягнення до адміністративної відповідальність, яка передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП, за керування транспортним засобом водієм, якого позбавлено права керування транспортними засобами.
Крім цього, статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ передбачено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Пунктами 2, 5, 6 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» 02.07.2015 № 580-VIII встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:
2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;
3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;
5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;
6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.
З системного аналізу вищенаведених норм права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право працівників органів Національної поліції перевіряти посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, кореспондується із обов`язком водія мати при собі такі документи та на вимогу працівника поліції пред`явити його.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.04.2022 по справі № 345/445/22, яке набрало законної сили 09.05.2022 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104116560), ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КпАП України і обрано стягнення - штраф у розмірі у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Позивач, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, покликається на те, що він 06.01.2023 не керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Калуші по вул. Б. Хмельницького, 78а, а тільки сидів на місці водія.
Однак, такі покликання позивача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на таке.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи додано диск (а. с. 63) з відеозаписами, які в розумінні ст. 251 КУпАП є належними доказами по цій справі.
Так, на цьому диску міститься відеозапис на якому зафіксовано рух ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто виконання ним функцій водія, зокрема, керування автомобілем зафіксовано на відеозаписі з камер спостереження заправної станції. З цього відеозапису видно, як автомобіль заїжджає до заправної колонки з пальним, зі сторони  водія виходить ОСОБА_1 . 
У подальшому, працівники поліції спілкуються з позивачем, який сидить за кермом припаркованого автомобіля на тій же заправній станції, ОСОБА_1 спілкується з поліцейським агресивно, поводить себе зухвало, на пропозицію працівника поліції надати посвідчення водія та вийти не реагує.
Суд апеляційної звертає увагу, що позивач не повідомив працівникам поліції, які здійснювали розгляд справи про адміністративне правопорушення, особи водія, який нібито керував транспортним засобом, не вживав заходів для того, щоб вказана особа прибула на місце події та надала відповідні пояснення щодо обставин справи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, безпідставним покликання позивача, про те, що він 06.01.2023 не керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Калуші по вул. Б. Хмельницького, 78а, оскільки наведене, по суті, свідчить, що такі покликання позивача зазначаються з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.
Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу постанови № БАД № 228705 від 06.01.2023, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_1 06.01.2023 керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , однак з 29.04.2022 був позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови серії БАД № 228705 від 06.01.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 268, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року у справі № 345/1631/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 17.08.2023.