Справа № 444/1682/22                         Головуючий у 1 інстанції: Оприск З. Л. 
Провадження № 22-ц/811/2586/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       18 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив: стягнути солідарно з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в розмірі 5157,00 грн; стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн з кожного, а також витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн та судовий збір.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 30.09.2022 у кримінальній справі № 444/3302/19 ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання. Крім цього, частково задоволено його цивільний позов, зокрема солідарно стягнено з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 5157,50 грн та моральну шкоду в розмірі по 1000,00 грн. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.05.2022 вказаний вирок суду скасовано, кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності. Зазначає, що в результаті неправомірних (злочинних) дій з сторони відповідачів йому було завдано моральної шкоди. До негативних наслідків позивач відносить нервовий стрес, який він пережив під час нанесення відповідачами йому тілесних ушкоджень. Для відновлення нормального душевного стану йому потрібен був час, відповідачі жодним чином не намагались відшкодувати йому матеріальну чи моральну шкоду, не вважали за необхідне принести свої вибачення, довгий час він відчував гостру біль в лікті руки, яка не проходила близько двох місяців. Крім цього, відповідачами було пошкоджено мобільний телефон марки Самсунг, в якому було розбито сенсорний екран. Це призвело до необхідності додаткових грошових витрат та витрат часу для захисту своїх інтересів. На підставі наведеного просив задовольнити його позов.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 14.09.2022 позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 5157,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 267,74 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 267,74 грн.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_3 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Звертає увагу на те, що позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, позивач обґрунтовує тим, що під час нанесення йому тілесних ушкоджень, відповідачами було пошкоджено мобільний телефон марки «Самсунг», в якому було розбито сенсорний екран. 
Проте, достовірних доказів, що саме під час конфлікту між сторонами був пошкоджений екран саме цього мобільного телефону, нічим крім показів позивача наданих під час досудового розслідування, на думку апелянта, не підтверджується. У зв`язку з чим підстав для задоволення позову у частині відшкодування матеріальної шкоди немає, оскільки позивач не представив жодних доказів того, що діями відповідачів йому було спричинено матеріальну шкоду у визначеному розмірі, а саме на суму 5157,00 грн.
Щодо вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, то вважає такі повністю необґрунтованими. Оскільки, на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди не надано жодних доказів, адже вироку, який би набрав законної сили у даному кримінальному провадженні немає. Кримінальне провадження закрито за закінченням строків давності притягнення відповідачів до кримінальної відповідальності. Жодних доказів протиправної поведінки відповідачів в матеріалах цивільної справи немає.
Просить рішення суду в частині солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 5157,00 грн та стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди по 15000,00 грн з кожного скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в цій частині, в решті судове рішення залишити без змін.
Від ОСОБА_4 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом встановлено, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 30.09.2021 у кримінальній справі № 444/3302/19 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожного окремо, визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 5157,50 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1000,00 грн. моральної шкоди та 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1000,00 грн. моральної шкоди та 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
В іншій частині цивільного позову ОСОБА_4 відмовлено.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.05.2022 вирок Жовківського районного суду Львівської області від 30.09.2021 скасовано, звільнено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито, цивільний позов залишено без розгляду. 
Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (частина перша статті 1177 ЦК України).
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
У цій справі установлено, що вдіповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України та п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючими обставинами.
У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 398/571/15-ц (провадження № 61-1059св20) зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.
У постанові Верховного Суду від 17.08. 2022 у справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21) зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладені вимоги закону та правові висновки Верховного Суду, встановивши причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та настанням шкідливих наслідків для позивача, суд першої інстанції, на підставі наявних у справі доказів правильно вважав, що розмір майнової шкоди, який підлягає відшкодуванню ОСОБА_4 становить 5157,00 грн. та підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема видатковою накладною № 691 від 04.02.2022 щодо вартості послуги по заміні скла на мобільному телефоні Samsung G950F, що є моделлю телефону Samsung S8.
За змістом частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Врахувавши, що неправомірними діями відповідачів позивачу було завдано моральні страждання, а також глибину та тривалість душевних та фізичних страждань, яких зазнав позивач внаслідок ушкодження здоров`я, суд першої інстанції, з урахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_4 по 15 000,00 грн з кожного на відшкодування моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено: 28.07.2023
Головуючий                                                        
Судді