10.08.23
33/812/323/23
Провадження № 33/812/322/23                                Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Провадження № 33/812/323/23
Головуючий у першій інстанції                                Нікітін Д. Г.
Доповідач апеляційного суду                                        Ямкова О. О.         

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Миколаїв
                       Миколаївський апеляційний суд
у складі: головуючого – судді                 Ямкової О. О.,
за участю: секретаря         Богуславської О. М.,
особи, яка притягається
до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Морозова В. Ю. на постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 травня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , 
- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, - 
В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 11 липня 2022 року близько 20 години 45 хвилини у місті Миколаєві на вулиці Кузнецькій, 203 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Wolkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродно бліде обличчя, тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису та у присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Морозов В. Ю. просять постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення. Посилаються на норми Конституції України, КУпАП, судову практику КАС в складі ВС та ЄСПЛ тощо.
На їх думку судом безпідставно накладено стягнення за відсутністю у водія ознак наркотичного сп`яніння та факту керування транспортним засобом, що не зафіксовано за допомогою будь-якого належного доказу. Не враховано судом факт здійснення поліцейськими заходів психологічного впливу до водія без роз`яснення прав та порядку проходження медичного огляду. Водія ОСОБА_1 не доставлено до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, не відсторонено від керування автомобілем, не залучено свідків під час складання протоколу, які повинні бути допитані у судовому засіданні. Відсутні у матеріалах справи технічні дані щодо пристрою, за допомогою якого проводився відеозапис події, довідка про отримання ОСОБА_1 водійського посвідчення та дані про наявність чи відсутність його, як водія, притягнення до адміністративної відповідальності. 
Зазначені порушення призвели до безпідставного притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки він не перебував в стані наркотичного сп`яніння та не вчиняв адміністративного правопорушення. 
Особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до судового засідання апеляційного суду з`явився із запізненням, але особисто, його захисник – адвокат Морозов В. Ю. не з`явився не особисто, та не під ’єднався за допомогою власних технічних засобів через захищений відеоконференцзв`язок з судом не у час призначений завчасно судом, не у час, у який з`явився його підзахисний. ОСОБА_1 повідомив, що перед початком засідання зв`язувався зі своїм захисником, але вважає можливим розглянути справу по суті без його участі, з огляду на неявку захисника. За таких обставин, у відповідності до статті 294 КУпАП справа розглянута у присутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, без участі його захисника. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне подані апеляційні скарги залишити без задоволення виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відтак, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. 
Вказівки на обов`язкове посилання у постанові суду на рішення ЄСПЛ, як дотримання ним форми судового рішення, вказана норма закону не має, внаслідок чого усі посилання захисника в цій частині скарги ґрунтуються виключно на особистому тлумаченні норм закону, за своїм розумінням.
Так, за матеріалами справи ОСОБА_1 вменяється порушення пункту 2.5 ПДР України, з огляду на який, він керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродно бліде обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису та у присутності двох свідків у відповідності до статті 266 КУпАП.
Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського та письмові пояснення, як водія, так і свідків події, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За положеннями пунктів 1.4, 2.12, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 (далі – Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Наявність чи відсутність ознак наркотичного чи іншого виду сп`яніння водія віднесена до виключної компетенції поліцейського, який для перевірки цього стану пропонує водієві пройти відповідний медичний огляд. Лише в процесі проведення огляду в установленому законом порядку може бути підтверджена обґрунтованість сумнівів працівників поліції у стані здоров`я водія.
У цьому разі проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов`язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння. 
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у згаданому вище висновку.
Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності представника поліції з відібранням у особи, що оглядається, зразків біологічного середовища відповідає вимогам п. 2.12 вищезазначеної Інструкції. 
За такого доводи ОСОБА_1 та його захисника про відсутність у нього, як водія, ознак сп`яніння суперечать як положенням вищенаведеної Інструкції, так і матеріалам адміністративної справи.
Отже, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.
За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.
Як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора, письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили їх шляхом підписання протоколу про адміністративне правопорушення, де викладені обставини події, поліцейськими водієві ОСОБА_1 роз`яснені підозри стосовно перебування його у стані сп`яніння, роз`яснювалися його права та порядок проходження огляду, на що водій спочатку відповів «давайте», але потім у категоричній формі та остаточно відмовився від його проходження, посилаючись, зокрема, на відсутність у нього часу (а.с.1-5, 10). 
Доводи апелянта щодо не зазначення у протоколі номеру або інших технічних даних про технічний засіб за допомогою якого вівся запис події не спростовують самої події, а посилання на судове рішення КАС не є підставою для відхилення цього доказу на користь ОСОБА_4 , оскільки судове рішення, про яке зазначають апелянти стосується справ, по яким протоколи про адміністративні правопорушення не складаються, а виноситься остаточне рішення працівниками поліції про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тому практика КАС не є прецедентною та преюдиціальною для розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, у яких суди оцінюють та досліджують усі докази, що містяться у справі, надають ним оцінку та вирішують справу по суті. 
Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, крім відеозапису, підтверджена і письмовими поясненнями свідків, які були присутні та відображені на відеозаписі, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та які підтвердили обставини справи, підписав протокол про адміністративне правопорушення. Ці письмові пояснення у відповідності до статті 251 КУпАП є доказами у справі, та не вимагають від суду виклику цих осіб для перевірки наданих раніше пояснень.
Тому вказівка в апеляційній скарзі про не залучення свідків не має відношення до обставин справи, яка переглядається, та можливо є простим викопіюванням захисником тексту скарги з іншої справи та з іншими обставинами. 
Надуманим є посилання на відсутність у справі доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки про це він особисто написав у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «пояснення», та надав аналогічні письмові пояснення (а.с.1, 3). Внаслідок чого такі дії ОСОБА_1 підпадають під принцип «заборони суперечливої поведінки» і не можуть свідчити на його користь, як особи, яка вчинила правопорушення.
Не є слушними і усі інші посилання на допущені порушення щодо відсутності довідок та акту про відсторонення, по-перше, такі доводи суперечать самим матеріалам справи, які належним чином досліджені судом, зокрема фото водійського посвідчення ОСОБА_1 , а по-друге, не можуть бути використані захисником для погіршення положення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, за частиною 1 статті 130 КУпАП, в тому числі при наявності підстав для його притягнення за повторне вчинення аналогічного правопорушення.
Доводи про не роз`яснення водієві прав, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, та де є особистий підпис ОСОБА_1 , як і підпис під правами, визначеними у статті 63 Конституції України, у письмових поясненнях (а.с.1,3), не призвели до звуження прав особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а навпаки ці роз`яснення сприяли використанню водієм правничої допомоги, на підставі якої він скористався правом на апеляційне оскарження постанови суду. 
Щодо посилань на застосування поліцейськими до ОСОБА_1 заходів психологічного впливу, то вони не мають підтверджень, а також звернень за цими обставинами до відповідних органів, крім зазначення про це у змісті апеляційної скарги. 
За такого підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважають апелянти, - відсутні.
З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянтів, викладених в апеляційних скаргах.
Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Морозова В. Ю. залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Головуюча                                         О. О. Ямкова