Постанова                                      
Іменем України                             
 
30 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 127/34483/21
провадження № 61-6379св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Ірина Анатоліївна, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року у складі судді Сичука М. М. та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Денишенко Т. О.,                  Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

 

ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А., приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В. Б., про визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності правочину.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 договором купівлі-продажу від 04 листопада 2009 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_1 купила, набула у власність нежитлове торгівельно-офісне приміщення АДРЕСА_1 . 
Відповідно до відомостей, викладених у виданому Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» витягу № 24317852, реєстраційний № 28716805, з реєстру прав власності на нерухоме майно відчужувані вбудовані нежитлові приміщення № 43, загальною площею 83,9 кв. м складаються із: 43-1 коридора площею 7,3 кв. м, 43-2 каси площею 5,9 кв. м, 43-3 туалета площею 1,3 кв. м., 43-4 кабінета площею 6,3 кв. м, 43-5 коридора площею 2,3 кв. м., 43-6 зали площею 54,0 кв. м, 43-7 вітрини площею 6, 8 кв. м. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В.
У листопаді 2021 року їй стало відомо, що ОСОБА_2 без її згоди відчужив належне їй нерухоме майно своїй рідній племінниці ОСОБА_6 . 
Договір купівлі-продажу нерухомого майна 17 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , щодо відчуження вбудованих нежитлових приміщень № 43, загальною площею 83,9 кв. м. 
Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59885144 від 17 серпня 2021 року. 
Продавця ОСОБА_1 представляв ОСОБА_2 на підставі довіреності від 11 березня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю. В., за реєстром № 312.
Вказувала, що укладений між нею в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17 серпня 2021 року є недійсним, оскільки він відбувся без її відома та згоди, кошти від продажу вона не отримувала, з нею не погоджувалися умови продажу нерухомого майна та його вартість. 
На момент укладення правочину волевиявлення продавця ОСОБА_1 на продаж нерухомого майна, яке є предметом спірного договору, не було.
Зазначала, що 27 грудня 1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений шлюб. 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 захворіла на онкохворобу. Між подружжям дійсно існувала домовленість про продаж спірного майна за реальною ціною, тому 11 березня 2021 року ОСОБА_1 надала довіреність чоловіку, але у подальшому 14 серпня 2021 року вказану довіреність вона відкликала, про що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б. до Єдиного реєстру довіреностей внесений запис за № 6245. 
Вказувала, що знаючи про відкликання довіреності, ОСОБА_2 вступив у зловмисну домовленість із своєю племінницею ОСОБА_6 та переоформив на неї нежитлове приміщення за формальною ( нереальною ) ціною у 588 000 грн.
Враховуючи наведене просила суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59885144 від 17  серпня 2021 року); 
застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу від 17 серпня 2021 року шляхом повернення ОСОБА_1 нерухомого майна в натурі, а саме вбудованих нежитлових приміщень № 43, загальною площею 83,9 кв. м, що складаються з: 43-1 коридор площею 7,3 кв. м, 43-2 каса площею 5,9 кв. м, 43-3 туалет площею 1,3 кв. м, 43-4 кабінет площею 6,3 кв. м, 43-5 коридор площею 2,3 кв. м, 43-6 зал площею 54,0 кв. м, 43-7 вітрина площею 6,8 кв. м.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_2 , діючи в рамках повноважень, визначених довіреністю, укладаючи договір купівлі-продажу, діяв добросовісно та не порушував прав позивача.
Суди також зазначили, що позивачем було добровільно видано довіреність, якою вона уповноважила ОСОБА_2 на розпорядження будь-яким належним їй нерухомим майном, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд, а також враховуючи, що нею не доведено зловмисної домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , позивач не довела, що оспорюваних договір купівлі-продажу укладений її представником ОСОБА_2 на невигідних для неї умовах і такий договір суперечить її інтересам.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У травні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 29 травня 2023 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 липня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 727/3501/16-ц, від 19 листопада 2021 року справі № 383/302/20-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 559/1193/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що оспорюваний правочин не відповідає волевиявленню позивача та не був спрямований на реальне настання правових наслідків.
Заявник вказує, що ОСОБА_2 не шукав покупця з найвигіднішою пропозицію, а лише переоформив майно на свою племінницю.
Зазначає, що правочин вчинено внаслідок зловмисної домовленості відповідачів, тому має бути визнано недійсним.
 
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
 
У червні, липні 2023 року до Верховного Суду надійшли відзиви на касаційну скаргу  ОСОБА_1 - ОСОБА_7 від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Скутельник І. А., у яких вказано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
27 грудня 1991 року Белькачинецькою сільською радою Усть - Майського району Якутської СРСР між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб.
Згідно із нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 04 листопада 2009 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_5 , набула у власність вбудоване нежитлове торговельно-офісне приміщення під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 83,9 кв. м, що складається із: 43-1 коридору площею 7,3 кв. м, 43-2 каси площею 5,9 кв. м, 43-3 туалета площею 1,3 кв. м, 43-4 кабінета площею 6,3 кв. м, 43-5 коридору площею 2,3 кв. м, 43-6 зали площею 54,0 кв. м, 43-7 вітрини площею 6,8 кв. м.
11 березня 2021 року ОСОБА_1 видала нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_2 , якою уповноважила останнього укладати передбачені законом правочини по розпорядженню усім рухомим і нерухомим майном, представляти її інтереси, відкривати у будь-яких відділеннях банківських установ будь-які рахунки, розпоряджатися коштами на рахунках.
14 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенку В. Б. заяву про скасування довіреності від 11 березня 2021 року на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованої у реєстрі за № 312. 
У повному витязі Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) від 17 серпня 2021 року, оригінал якого був досліджений судом першої інстанції, на час укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу були відсутні відомості про скасування чи відкликання довіреності.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 17 серпня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Скутельник І. А. за реєстром № 5866, ОСОБА_1 (продавець), від імені якої на підставі довіреності від 11 березня 2021 року діяв ОСОБА_2 (представник продавця), та ОСОБА_6 ( покупець ) уклали цей договір про таке: продавець передав (продала), а покупець прийняла (купила), належне на праві приватної власності продавцю нежиле торговельно-офісне приміщення під номером АДРЕСА_1 у житловому будинку АДРЕСА_1 . Заявою приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. ОСОБА_2 дав свою згоду на продаж його дружиною ОСОБА_1 на умовах та за ціною на її власний розсуд набутого ними під час шлюбу нежилого приміщення у АДРЕСА_1 .
З листа ДП «Національні інформаційні системи» від 15 липня 2022 року вбачається, що згідно даних реєстру ПНВМНО ОСОБА_8 14 серпня 2021 року було здійснено реєстрацію припинення дії довіреності, виданої ОСОБА_1 , і посвідченої 11 березня 2021 року ПНВМНО Остапенко Ю. В., номер у реєстрі нотаріальних дій 312, бланки НМС 188597, НМС 188598, і станом на 17 серпня 2021 року у реєстрі містилась інформація про реєстрацію припинення дії вказаної довіреності.
Інформацією про можливі причини не відображення інформації про припинення дії довіреності у паперовому примірнику витягу № 45406175, наявного у розпорядженні суду, підприємство не володіє.
Також вказано, що будь-яких технічних збоїв у роботі реєстру 14 серпня 2021 року та 17 серпня 2021 року ДП «Національні інформаційні системи» виявлено не було.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомо майна від 17 серпня 2021 року, укладеного між      ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А. та застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу від 17 серпня 2021 року шляхом повернення ОСОБА_1 нерухомого майна в натурі, позивач посилалася на те, що на момент укладення спірного правочину було відсутнє її волевиявлення як продавця, від її імені діяв чоловік ОСОБА_2 як представник на підставі довіреності, однак остання була нею відкликана 14 серпня 2021 року. При цьому між відповідачами існувала зловмисна домовленість щодо переоформлення на ОСОБА_3 нежитлових приміщень за формальною ціною.
 
Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що наявність волевиявлення позивача на укладення спірного договору підтверджується виданою на ім`я ОСОБА_2 довіреності. 
Враховуючи, що момент скасування довіреності та момент втрати нею чинності для представника та третіх осіб не збігаються, скасована довіреність втрачає чинність для представника та третіх осіб з моменту настання першої події: або коли представник довідався або міг довідатися про скасування довіреності; або коли третя особа дізналась або могла дізнатись, що дія довіреності припинилася, до настання такої події скасована довіреність є чинною для представника та третіх осіб, пере6д якими представник представляє інтереси довірителя. При цьому, оскільки на зворотному боці вчинених позивачем у нотаріуса заяви про скасування довіреності відсутні розписки чи зворотні повідомлення про їх одержання; в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що ОСОБА_2 був особисто повідомлений про скасування виданої на його ім`я довіреності, а також про те, що він зобов`язаний був знати про скасування довіреності; у повному витягу з Єдиного реєстру довіреностей № 45406175 від 17 серпня 20221 року відсутні відомості про скасування чи відкликання довіреності, повноваження         ОСОБА_2. на представництво інтересів ОСОБА_1 не були припинені в установленому законом порядку.
Позивач не надала доказів про те, що в діях її представника - ОСОБА_2 був умисел щодо зловмисної домовленості з ОСОБА_3 , внаслідок такої домовленості оспорюваний договір укладений на таких умовах, які не відповідають волі довірителя, умови договору, укладеного представником. Очевидно. Є невигідними для довірителя, а також існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками.
Разом з тим, колегія судді не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій виходячи з наступного.
 
Щодо моменту, з якого повноваження представника вважаються припиненими
 
Відповідно до частин першої - третьої статті 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною
Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.
Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.
Порядок скасування довіреності, посвідченої нотаріально, визначений в       підпунктах 6.1 - 6.4 пункту 6, пункті 7 Глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення.
Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.
Якщо особа, яка видала довіреність подасть примірник довіреності, що є у неї, напис про скасування довіреності або передоручення робиться і на цьому примірнику, після чого він разом із заявою додається до примірника, що зберігається у справах нотаріуса, в державному нотаріальному архіві.
Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви.
Посвідчені нотаріусами довіреності, а також передоручення за ними, припинення їх дії підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 року № 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 грудня2006 за № 1378/13252.
Аналіз наведених положень дозволяє дійти висновку, що чинним законодавством України на довірителя покладений обов`язок повідомити представника, а також відомих йому третіх осіб, для представництва перед якими видана довіреність, про її скасування. При цьому форма, в якій має бути вчинено таке повідомлення, імперативно не визначена. 
Невиконання цього обов`язку тягне для довірителя негативні наслідки, оскільки в силу приписів частини третьої статті 249 ЦК України права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником, повноваження якого припинилися в силу скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Разом з тим, законодавець встановлює певні часові обмеження щодо моменту, з якого повноваження такого представника є припиненими, а саме, коли він довідався або міг довідатися про скасування довіреності.
 
Відповідно до правової позиції, сформульованої в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року в справі № 331/5517/17 (провадження № 61-9474св18), від 09 вересня 2020 року в справі № 522/3746/19-ц (провадження № 61-7230св20), на яку посилалися суди попередніх інстанцій, момент скасування довіреності та момент втрати нею чинності для представника та третіх осіб не збігаються. Скасована довіреність втрачає чинність для представника та третіх осіб з моменту настання першої із подій: або коли представник довідався або міг довідатися про скасування довіреності; або коли третя особа дізналась або могла дізнатись, що дія довіреності припинилася. До настання такої події скасована довіреність є чинною для представника та третіх осіб, перед якими представник представляє інтереси довірителя. Відповідно, всі вчинені представником в цей час правочини є чинними і для довірителя.
З наведеного випливає, що в постановах Верховного Суду, на які посилалися суди попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень, підкреслюється, що довіреність втрачає чинність не лише коли представник дізнався, тобто внаслідок виконання довірителем його обов`язку був повідомлений про скасування довіреності, але й міг дізнатися в силу різних обставин.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В. Б. з заявою при припинення довіреності від 11 березня 2021 року, на підставі якої в Єдиному реєстрі довіреностей було здійснено реєстрацію припинення дії довіреності 14 серпня 2021 року об 12:42:19.
Матеріали справи не містять інформацію, чи повідомляла ОСОБА_1 ОСОБА_2 про припинення його повноважень як представника. Разом з тим, звернення з заявою про припинення довіреності у встановленому чинним законодавством порядку до нотаріуса свідчить, що позивач висловила своє волевиявлення щодо неукладення подальших правочинів на підставі скасованої довіреності. При цьому, враховуючи що вказана інформація була своєчасно внесена до Єдиного реєстру довіреностей, позивач міг передбачати, що про припинення повноважень представнику стане відомо у випадку, якщо він звернеться до нотаріуса та ним буде укладатися правочин в нотаріальній формі.
Відхиляючи доводи позивача щодо скасування довіреності на час укладення оспорюваного правочину, суди виходили з того, що довіреність, видана ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , була чинною, останній не був повідомлений про її відкликання.
Разом із тим, суди належним чином не звернули уваги на лист ДП «Національні інформаційні системи» від 15 липня 2022 року, з якого вбачається, що згідно даних реєстру ПНВМНО ОСОБА_8 14 серпня 2021 року було здійснено реєстрацію припинення дії довіреності, виданої ОСОБА_1 , і посвідченої 11 березня 2021 року ПНВМНО Остапенко Ю. В., номер у реєстрі нотаріальних дій 312, бланки НМС 188597, НМС 188598, і станом на 17 серпня 2021 року у реєстрі містилась інформація про реєстрацію припинення дії вказаної довіреності.
Інформацією про можливі причини не відображення інформації про припинення дії довіреності у паперовому примірнику витягу № 45406175, наявного у розпорядженні суду, підприємство не володіє.
Також вказано, що будь-яких технічних збоїв у роботі реєстру 14 серпня 2021 року та 17 серпня 2021 року ДП «Національні інформаційні системи» виявлено не було.
При цьому судами не було враховано принцип «належного урядування», відповідно до якого у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок  і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 , зверталась до нотаріуса із заявою про припинення дії довіреності, яка була припинена 14 серпня 2021 року, що підтверджується листом ДП «Національні інформаційні системи» від 15 липня 2022 року, і причини не відображення інформації про припинення дії довіреності станом на час укладення оспорюваного правочину не залежали від ОСОБА_1 , яка свідомо вчинила відповідні дії і мала правомірні очікування на відображення в Єдиному реєстрі довіреностей відповідного запису й, відповідно, унеможливлення розпорядження довіреним її майном всупереч її волі, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що повноваження ОСОБА_2 на представництво інтересів позивача не були припинені в установленому законом порядку станом на момент укладення договору купівлі-продажу, оскільки при оформленні правочину, який ним вчинювався у нотаріуса на підставі скасованої довіреності, він повинен був дізнатися про припинення його повноважень.
 
Відсутність волевиявлення особи на укладення правочину як підстава для визнання його недійсним.
 
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
 
Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тобто основним юридичним фактом, що підлягає встановленню судами, є дійсна спрямованість волі сторін на укладення договору.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав того, що наявність волевиявлення ОСОБА_1 на вчинення оспорюваного правочину підтверджується виданою нею довіреністю на ім`я ОСОБА_2 , не врахували, що до укладення вказаного правочину позивач зверталась із заявою про припинення дії довіреності, що свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення вказаного правочину, а тому такий підлягає визнанню недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки станом на час вчинення оспорюваного правочину було відсутнє волевиявлення позивача на укладення вказаного правочину, що підтверджується матеріалами справи.
При цьому колегія суддів не враховує доводи касаційної скарги щодо наявності зловмисної домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав відсутності волевиявлення позивача на укладення оспорюваного правочину.
Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права (частина перша статті 412 ЦПК України).
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2023 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інна Анатоліївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків недійсності правочину задовольнити.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17 серпня 2021 року, укладеним між ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інною Анатоліївною (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59885144 від 17  серпня 2021 року).
Повернути у власність ОСОБА_1  нерухоме майно в натурі, а саме вбудовані нежитлові приміщення № 43, загальною площею 83,9 кв. м, що складаються з: 43-1 коридор площею 7,3 кв. м, 43-2 каса площею 5,9 кв. м,       43-3 туалет площею 1,3 кв. м, 43-4 кабінет площею 6,3 кв. м, 43-5 коридор площею 2,3 кв. м, 43-6 зал площею 54,0 кв. м, 43-7 вітрина площею 6,8 кв. м., що розташовані по АДРЕСА_1 .
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович