ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 липня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/3177/23	
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В. 

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
В лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог   Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого       постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;
- зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 р. по 01.03.2018 р. індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, відповідно до вимог   Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого       постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу у 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області. При цьому, за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. Представник позивача звернулась з адвокатським запитом до відповідача щодо надання розрахунку індексації грошового забезпечення з обов`язковим зазначенням базового місяця та із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити позивачу за період проходження служби індексацію грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням базових місяців січень 2008 року та березень 2018 року. Листом від 24.01.2023 року відповідач надав відповідь № 72, яким повідомив про відсутність правових підстав для нарахування та виплату індексації грошового забезпечення заявнику у період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує встановлене ст. 43 Конституції України право позивача на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, відповідно до вимог Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. Зобов`язано 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 р. по 01.03.2018 р. індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову  відмовити у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що  позивачу нараховувалось грошове забезпечення у повному обсязі та робилась індексація в межах кошторисних призначень. Апелянт вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо необхідності застосування до спірних правовідносин норми трудового законодавства закріплених в КЗпП України. Норми КЗпП України а саме ст. 233 даного кодексу на позивача не розповсюджуються оскільки він не був працівником, а відповідно до Кодексу цивільного захисту України був особою начальницького складу, якому присвоєно спеціальне звання служби цивільного захисту. Апелянт вказує, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст. 122 КАС України. Застосування норм КЗпП України, як підстави для поновлення пропущеного строку особі, яка проходила публічну службу є помилковою позицією суду першої інстанції. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не обґрунтовано поновив строк на звернення до суду позивачу без достатніх на те підстав.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області та знаходився на грошовому забезпеченні у 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області.
Згідно з витягом з наказу (по особовому складу) Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 28.02.2018 року № 122, відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового i начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 звільнено у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 176 підпунктом « 3» (за станом здоров`я) старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення 16 державної пожежно-рятувальної частини 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області. 
З матеріалів справи також вбачається, що у відповідь на звернення представника ОСОБА_1 від 06.01.2023 року, щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 роки, 2 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області надано Лист №72 від 24.01.2023 року, в якому зазначено, що  індексація грошового забезпечення за періоди служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року не проводилась, оскільки кошти на її виплату не були передбачені у кошторисах ГУ ДСНС України в Одеській області на 2016-2018 роки (а.с. 12-13).
Вважаючи таку бездіяльність протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Під час проходження служби у 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області з 01 січня 2016 року до 28 серпня 2016 року включно - позивачеві не виплачувалась індексація грошового забезпечення. 
Також, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова частина НОМЕР_1 , відсутні    кошти на індексацію грошового забезпечення позивача -     ОСОБА_1 , а отже зважаючи на вищевикладене, та враховуючи те, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування та виплати             індексації грошового забезпечення позивачу, суд дійшов висновку, що 2 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області протиправно не була нарахована та виплачена ОСОБА_1 ,    індексація грошового забезпечення за спірний період - з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, а отже позовні вимоги в означеній частині є такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, дійшов висновку, що є передчасними позовні вимоги ОСОБА_1 про необхідність застосування при нарахуванні та виплаті індексації у якості базового місяця - січня 2008 року, оскільки нарахування спірної суми індексації грошового забезпечення відповідачем наразі не проведено,    а отже    відповідне право позивача в даній частині позовних вимог    станом на дату розгляду справи не є порушеним.
Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991   року   № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне,   грошове   та інші види   забезпечення   в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо   грошового забезпечення   військовослужбовців.
До складу   грошового забезпечення   входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види   грошового забезпечення   (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види   грошового забезпечення.
Грошове забезпечення   визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін   з   метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо   забезпечення   достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про   індексацію грошових   доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991   року   (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті   1   Закону № 1282-ХІІ визначено, що   індексація грошових   доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення   грошових   доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що   індексація грошових   доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації   грошових   доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи   з   місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації   грошових   доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення   грошових   доходів населення, у зв`язку   з   індексацією здійснюється   з першого   числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено   з   урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення   грошових   доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003   року   № 1078 затверджено Порядок проведення індексації   грошових   доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації   грошових   доходів населення (надалі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту   1   цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації   грошових   доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення   грошових   доходів громадян у зв`язку   з   індексацією здійснюється   з першого   числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових   доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується   з   01   січня   2016   року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації   грошових   доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно   з   пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема,   грошове забезпечення   військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації   грошових   доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного   грошового   утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за   1   або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється   з   місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених   грошових   доходів населення.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а сааме, зокрема, 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не випливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 р. року у справі №825/694/17.
Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати   індексацію грошового забезпечення.
Так, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 року.
І з цим висновком суду колегія суддів погоджується.
Разом з цим, стосовно визначення базовим місяцем січень 2008 року суд першої інстанції дійшов висновку, що такі вимоги є передчасними.
Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.
Так,   з   аналізу положень Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ вбачається, що   індексація грошового забезпечення   є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
   Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації),   з   настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Стосовно дискреційних повноважень, колегія  суддів зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Стосовно справ з подібними правовідносинами, то Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень   проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.
Зазначені висновки Суд виклав у постановах від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у названих справах № 400/1118/21,   №   420/3593/20 Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, зазначив, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Одночасно з цим, суд вказав, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Зрештою на основі аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Станом на січень 2016 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався   постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»   (далі - Постанова №1294), яка була чинною з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року, тобто до набрання чинності Постановою №704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Отже, посадові оклади військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від січня 2008 року не змінювалися до березня 2018 року.
Відтак, за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013) є січень 2008 року, який і має застосовуватися для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
У періоді з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013) не були дискреційними, оскільки нормами цього Порядку встановлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі      103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року був січень 2008 року.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 травня 2023 року у справі № 380/3632/21.
Відтак, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального       права та помилково відмовив у задоволенні позовних вимог в частині щодо визначення січня 2008 року місяцем для розрахунку ОСОБА_1  індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин норми трудового законодавства, закріплених в КЗпП України.
На думку апелянта, застосування норм КЗпП України, як підстави для поновлення пропущеного строку особі, яка проходила публічну службу є помилковою позицією суду першої інстанції у зв`язку з чим апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано поновив позивачу строк звернення до суду.
Колегія суддів зазначає про помилковість  таких тверджень, оскільки в рішенні суду першої інстанції відсутні посилання на норми КЗпП України як і відсутні висновки про поновлення позивачу строку звернення до суду.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до позовної заяви про порушене право позивач дізнався з листа відповідача від 24.01.2023 р. 
Позов подано до суду 16.02.2023 р.
Таким чином, позовну заяву подано до суду в межах місячного строку.
Частиною першою статті 2 КАС України   передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, щодо необхідності вийти за межі апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 в частині визнання протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, відповідно до вимог Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078; зобов`язання 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 р. по 01.03.2018 р. індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 - скасувати.
В цій частині ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо не нарахуванні та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця — січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (вул. Незалежності, 33-г, м. Білгород-Дністровський, 67700; код ЄДРПОУ 38342152) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 01 січня 2016 року по  28 лютого 2018 року включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця — січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5   статті 328 КАС України.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик