ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/1956/22  Номер провадження 22-ц/814/3380/23	Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
       головуючого судді: Обідіної О.І.,
       суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,
       за участю секретаря: Владімірова Р.В., 
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Косогора Сергія Федоровича на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Косогор Сергій Федорович до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк", третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А :

       У лютому 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Косогор С.Ф. звернувся до суду з позовом до АТ "Перший Український міжнародний банк" про захист прав споживачів.
       В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 12.07.2020 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» було укладено договір №40016349422 від 12.07.2020, рахунок UA543348510000026200113238359 про надання споживчого кредиту 02-12-24Е499 у сумі 13998,00 грн. строком на 24 місці із пільговим періодом в 12 місяців. 
       Одночасно з цим, заявою №2011634922 від 12.07.2020 позивача було приєднано до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, шляхом видачі кредитної картки із встановленим лімітом в 3000 грн., відповідно до паспорту споживного кредиту. 
       Окремою заявою «Про приєднання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 12.07.2020 позивач просив банк підключити його до SMS-банкінгу та інтернет-банкінгу для моніторингу стану коштів та використання коштів. 
       З часу отримання кредитної картки в нього не було потреби використовувати кредитні кошти, у зв`язку з чим карткою він не користувався. 
       02.06.2021 в нього було викрадено сумку з документами, про що позивач сповістив національну поліцію, подавши відповідну заяву. 
       Своєю довідкою від 12.06.2021 національна поліція повідомила позивача про те, що за фактом звернення з приводу викраденої сумки з особистими документами встановити зникле майно та осіб причетних до даної події не надалося можливим, у зв`язку з чим перевірку за даним фактом закінчено. 
       Наприкінці червня 2021 року позивачу зателефонував представник АТ «ПУМБ» та повідомив, що за рахунком № НОМЕР_1 , картка № НОМЕР_2 наявна заборгованості за кредитними коштами в розмірі 17 881 гривень 57 копійок, яку необхідно погасити, що викликало значне здивування в позивача.
Зрозумівши, що картка разом з іншими особистими документами знаходилась у викраденій сумці та стала доступною для використання іншими особами, він повторно - 01.07.2021 звернувся до відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення.
За вказаним фактом до ЄРДР було внесені відомості щодо скоєного кримінального правопорушення, відповідно до якого невідома особа за період з 02.06.2021 по 01.07.2021, шляхом безготівкової оплати товарів та послуг, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, неодноразово використовувала викрадену банківську картку для оплати товарів в різних магазинах та роздрібних точках продажу на території Індустріального району м. Харкова.
Після чого, 06.07.2021 р. позивач звернувся до банку з повідомленням про викрадення в нього кредитної картки та незаконним заволодінням коштами в розмірі 18470 грн. 
Досудовим розслідуванням внесеним до ЄРДР за №12021226210000261 було встановлено, що 02.06.2021, близько 16 год., громадянин ОСОБА_2 знаходячись біля 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_1 , праворуч від вхідної двері вказаного під`їзду на асфальтованій доріжці виявив шкіряну сумку-барсетку чорного кольору, яка належала позивачу, та підібрав вказану сумку. 
Своїми діями громадянин ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 15 158,81 грн. 
09.08.2021 в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло на розгляд кримінальне провадження №644/7445/21 за обвинуваченням ОСОБА_2 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України. 
16.08.2021 у зазначеній кримінальній справі було ухвалено вирок, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України. 
Вищезазначений вирок набрав законної сили 05.10.2021.        
Врахувавши, що банк відмовив йому в застосуванні заходів по захисту його інтересів, з посиланням на те, що він як клієнт зобов`язаній зберігати картку і не допускати її втрати або крадіжки, просив зобов`язати АТ «Перший Український міжнародний банк», ЄДРПОУ: 14282829, припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_2 , поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 по відсотках, пені, щомісячних платежах, та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом з 02.06.2021 по день винесення рішення суду, що утворився внаслідок злочинних дій, проведенням операцій (транзакцій) за період з 02.06.2021 по 01.07.2021. Зобов`язати АТ «Перший Український міжнародний банк», ЄДРПОУ: 14282829, відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_2 , поточний рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відкритого в АТ «Перший Український міжнародний банк» до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій, тобто станом на 01.06.2021. 

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення районного суду вмотивоване необґрунтованістю заявлених вимог, оскільки позивач не своєчасно повідомив банк про викрадену в нього кредитну карту, шо виключає відповідальність останнього. 

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Косогор С.Ф. оскаржив його в апеляційному порядку та просив скасувати рішення суду першої інстанції і постановити по справі нове рішення про задоволення заявлених вимог в повному обсязі. 
Вказував, що судом невірно було застосовано норми матеріального права, зокрема положення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, неповно з`ясовані фактичні обставини по справі та помилково оцінені зібрані докази, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що12.07.2020 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» було укладено договір №40016349422 від 12.07.2020, рахунок НОМЕР_3, про надання споживчого кредиту 02-12-24Е499 у сумі 13 998,00 грн. строком на 24 місці із пільговим періодом в 12 місяців (а.с.13, 14).
Одночасно, на підставі заяви споживача №2011634922 від 12.07.2020 його було приєднано до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, шляхом видачі кредитної картки із встановленим лімітом в 3000 грн., рахунок НОМЕР_1 , відповідно до паспорту споживного кредиту. 
Заявою «Про приєднання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 12.07.2020 позивач просив банк підключити його до SMS-банкінгу та інтернет-банкінгу для моніторингу стану коштів та використання коштів (а.с.11, 12).
02.06.2021 р. у позивача було викрадено сумку з особистими документами , у зв`язку з чим він в той же день звернувся до органів поліції. 
Згідно довідки від 12.06.2021 «Про результати розгляду ЖЄО №11759 від 02.06.2021» старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області Ковриги Р.О., 02.06.2021 до ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло звернення ОСОБА_1 про те, що 02.06.2021 біля станції метро Індустріальна у своєму ТЗ виявив відсутність документів, паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВАЗ 2108. Встановити зникле майно та осіб причетних до даної події не надалося можливим. Перевірку завершено. Матеріали перевірки списано до справи (а.с.9).
Сторонами не заперечується той факт, що наприкінці червня 2021 р. працівник банку зателефонував позивачу та повідомив про наявну нього заборгованість по кредитний картці в розмірі 17881,57 грн., що стало підставою для чергового звернення останнього до органів поліції 02.07.2021. 
За результатами такого звернення, 02.07.2021 до ЄРДР №12021226210000261 02.07.2021 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 за фактом того, що в період з 04.06.2021 по 30.06.2021, невстановлена особа, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_1 , чим спричинила останньому шкоду у розмірі 17781 грн. (а.с.10).
06.07.2021 ОСОБА_1 як власник картки звернувся до керуючого відділенням №9 АТ «ПУМБ» у м. Харків із заявою про викрадення картки (а.с.19).
З виписки по кредитній картці ОСОБА_1 вбачається, що в період з 31.05.2021 по 30.06.2021 з картки було знято кошти на загальну суму 17881,57 грн. (а.с.15, 16).
16.08.2021 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі №644/7445/21 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1ст. 185 КК України та ч. 1ст. 357 КК України та призначено покарання.
В ході розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_2 визнав себе винним в тому, що з метою викрадення грошових коштів в період з 02.06.2021 р. по 01.07.2021 р. шляхом безготівкової оплати використовував знайдену ним банківську картку для оплати товарів у різних закладах торгівлі, витративши таким чином коштів на загальну суму 15158,81 грн. 
З метою врегулювання виниклої ситуації представник позивача - адвокат Косогор С.Ф. звертався до АТ «ПУМБ», на що останнє повідомляло про неможливість надати запитувану інформацію, як відноситься до банківської таємниці з обмеженим доступом. 
Так, 06.01.2022 листом за №КНО-33/90016 банк повідомив ОСОБА_1 про те, що він як клієнт є відповідальною особою за збереження своєї картки і недопущення її втрати або крадіжки з боку третіх осіб. Наданий на огляд вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.08.2021 у справі №644/7445/21 стосується визнання винною особою ОСОБА_2 і жодним чином не стосується банка. Банк не вбачає юридичних підстав для здійснення заходів, наведених у зверненні. Грошові вимоги повинні відшкодовуватися винною у вчиненні кримінальних проступках особою шляхом подання відповідного позову до цієї винної особи в порядку регресу (а.с.22).
Після отримання вказаної відповідачі, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у відповідності п. 2.19 розділу 2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб як клієнт банку був зобов`язаний негайно в момент виявлення, заявити про втрату/крадіжку або інші випадки можливого несанкціонованого використання картки до Центру обслуговування клієнтів для здійснення банком зупинення (блокування) дії картки. Про те, сповістив банк про її викрадення лише 06.07.2021 р., банк не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою картки впродовж 02.06.2021 р. по 31.06.2021 р. до отримання заяви про втрату/крадіжку картки.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.        
Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Крім того, при вирішенні спору судом були застосовані положення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 
Відповідно до п. 2.19 розділу 2 вказаного Договору держатель картки зобов`язаний негайно в момент виявлення, заявити про втрату/крадіжку або інші випадки можливого несанкціонованого використання картки до Центру обслуговування клієнтів для здійснення банком зупинення (блокування) дії картки. Банк не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою картки до отримання заяви про втрату/крадіжку картки. 
За змістом наведених положень на держателя картки покладено обов`язок з моменту виявлення повідомити банк про факт втрати/крадіжки картки або інших випадків її несанкціонованого використання, у зв`язку з чим до предмету доказування будуть належати обставини про момент, коли особа виявила втрату своєї карти чи інші проведені за її допомогою несанкціованані дії. 
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_3 посилався на те, що карткою взагалі не користувався, будь-які повідомлення про рух коштів по картці від банку йому не надходили, про те, що банківська картка разом з іншими його особистими документами знаходилась в сумці, яка була викрадена невстановленою слідством особо він не знав, а лише після дзвінка працівника банку наприкінці червня 2021 р. дізнався про користування кредитними коштами та утворення заборгованості, після чого повторно 02.07.2021 звернувся до поліції, а 06.07.2021 до банку. 
Перевіряючи зазначені обставини, колегією суддів по справі встановлено, що отримавши банківську карту 12.07.2020 р., позивач нею не користувався, фактично рух коштів по картці має місце лише з 02.06.2021 р. по 31.06.2021 р., тобто в той період коли картка перебувала в незаконному володінні ОСОБА_2 , який її використовував для оплати в закладах торгівлі. 
Судовим слідством встановлено та не заперечується відповідачем, що здійснюючи оплату за свої покупки, ОСОБА_2 жодного разу не вводив ПІН код, тобто здійснював оплату без електронного ідентифікатора. 
Таким чином, останній здійснював електронний платіжний засіб без використання та фізичного пред`явлення ним електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача.
При цьому, правових підстав вважати, що втраті банківської картки сприяли дії чи бездіяльність самого позивача як користувача картки - по справі не має. 
Крім того, матеріалами справи доводиться, що при оформленні банківської картки позивач подав заяву про підключення його до SMS-банкінгу та інтернет-банкінгу для моніторингу стану коштів та використання коштів, покладався на те, що така послуга йому надається і в будь-якому разі він буде своєчасно сповіщений про рух коштів по картці та їх використання, а відтак не отримувавши з цього приводу повідомлень від банку добросовісно вважав, що кошти з його картки не використовуються. 
Щодо твердження позивача про те, що в момент викрадення сумки з його особистими документами, він не знав що в ній знаходилась і картка банку «ПУМБ», колегія суддів приймає до відому останнє, з огляду на те, що в своїй заяві до органів поліції позивач перераховує такі документи - паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВАЗ 2108, про те в такому переліку банківська картка останнім не згадується. 
Про використання коштів по картці та утворення заборгованості, яка утворилась впродовж червня 2021 року, позивачу стало відомо після дзвінка працівника банку, після чого він повторно звернувся до органів поліції. 
Здійснення такого дзвінка та розмову з позичальником про виникнення заборгованості по ній впродовж червня 2021 року відповідач в ході судового розгляду не спростував. 
Оцінюючі вищевказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що моментом коли позивач як держатель картки виявив її несанкціоноване використання (втрату) буде саме отримання інформації з банку про користування кредитними коштами та утворення заборгованості, оскільки інші обставини не надавали йому безумовних підстав стверджувати про її викрадення саме в день вчинення крадіжки з салону його автомобіля, а відтак розцінювати цю подію як момент виявлення її втрати та здійснити заходи по негайному сповіщенню банку. 
За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про те, що позивач з моменту виявлення втрати картки 02.06.2021 р. як її держатель був зобов`язаний негайно повідомити про це банк, про те свого обов`язку не виконав, що виключає відповідальність банку - є помилковим.
Оскільки позивачу не було достеменно відомо про втрату картки саме 02.06.2021, будь-яких повідомлень про рух коштів по картці від банку він не отримував, а про несанкціоноване користування картою дізнався лише наприкінці червня 2021 року, підстав вважати, що останній не виконав свого обов`язку негайно в момент виявлення заявити про її втрату - не має. 
Враховуючи, що позивач як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням; виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, ОСОБА_1 повідомив про цей факт банк з моменту коли дізнався, а саме з моменту дзвінка представника банку, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлено особу, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимов у повному обсязі.
За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягаєм скасуванню з постановленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки обраний ним спосіб захисту відповідає положенням ст. 16 ЦК України, є ефективним та буде сприяти відновленню його прав як споживача банківських послуг.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ч.1 п. п. 3, 4, ст. ст. 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1 - адвоката Косогора Сергія Федоровича задовольнити.
       Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" про захист прав споживачів задовольнити.
       Зобов`язати Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», ЄДРПОУ: 14282829, припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_2 , поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 по відсотках, пені, щомісячних платежах, та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом з 02.06.2021 по день винесення рішення суду, що утворився внаслідок злочинних дій, проведенням операцій (транзакцій) за період з 02.06.2021 по 01.07.2021.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», ЄДРПОУ: 14282829, відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_2 , поточний рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 відкритого в Акціонерному Товаристві «Перший Український міжнародний банк» до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій, тобто станом на 01.06.2021.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 серпня 2023 року.

Судді : О.І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна