ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5544/23 Справа № 212/10157/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                     Корчистої О.І.
суддів:                           Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,
за участю секретаря              Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/10157/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про оскарження акту розслідування групового нещасного випадку, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,
за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці,
на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій О.В., звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі за текстом ПрАТ «ЦГЗК») про оскарження акту розслідування групового нещасного випадку, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 червня 2013 року на території Петрівського кар`єру ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» стався груповий нещасний випадок з двома потерпілими зі смертельним наслідком. 
Внаслідок нещасного випадку помер батько позивача ОСОБА_2 , виконуючи обов`язки водія автотранспортних засобів автоколони № 2 автотранспортного цеху ПрАТ «ЦГЗК». 
Оскільки позивач є рідним сином померлого, вважає, що повинен був бути повідомлений про засідання комісії відносно розслідування нещасного випадку та запрошений до участі у даній комісії, мав право ознайомитися та отримати Акт за встановленою формою, проте його права дотримані не були. 
В Акті проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку від 15 серпня 2013 року форми Н-5 нещасний випадок, внаслідок якого помер батько позивача, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, а його причиною визначено - смерть водія ОСОБА_2 в результаті загального захворювання: гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_1 з самоскидом БелА3-75131 госп. №230. 
Вважає, що в акті міститься недостовірна інформація та його висновки не відповідають обставинам справи, адже не доведений зв`язок між причинами смерті його батька та загальним захворюванням, а також, визначаючи момент смерті ОСОБА_2 комісія спиралася лише на припущення, а не на факти. Батько позивача хронічних захворювань не мав, щорічно проходив обов`язкові медичні огляди та був визнаний придатним для керування транспортним засобом. 
Окрім того зазначає, що щодо причини смерті в документах також існують протиріччя, зокрема в лікарському свідоцтві про смерть №1507/195 від 03 червня 2013 року та в довідці про причину смерті № 1507/195. Також вказує, що комісія при складанні оспорюваного акту посилалася лише на висновок судово-медичної експертизи, яка була проведена в кримінальному провадженні. Проте, в повноваження судово-медичного експерта не входить надання оцінки наявності причинно-наслідкового зв`язку між виробничими факторами та смертю потерпілої особи. Крім того, існують розбіжності в обставинах нещасного випадку, які описані в акті та тим, що зазначено в матеріалах досудового розслідування. Також, комісією не було проведено всебічного розслідування, основним підґрунтям висновків про причини нещасного випадку був висновок СМЕ, який не може врахувати всі чинники, що могли вплинути на даний випадок, важливі виробничі фактори не були враховані під час спеціального розслідування. Висновок СМЕ № 195 також містить багато протиріч та необґрунтовані висновки. Членами комісії взагалі не були досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу. У зв`язку з тим, що позивачем було знайдено значну кількість невідповідностей у згаданому вище акті, він вважає необхідним проведення повторного розслідування встановлення істинних обставин смерті свого батька.
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд скасувати Акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 02 червня 2013 року о 12 год. 00 хв. у Петрівському кар`єрі ПАТ «ЦГЗК» за формою Н-5 від 15 серпня 2013 року в частині щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 , а також визнати вказаний нещасний випадок у частині, що стосується потерпілого ОСОБА_2 , таким, що пов`язаний з виробництвом.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений. Скасовано Акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 02 червня 2013 року о 12 годині 00 хвилин в Петрівському кар`єрі Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за формою Н-5 від 15 серпня 2013 року у частині щодо дослідження обставин та причин нещасного випадку стосовно потерпілого ОСОБА_2 . Визнано нещасний випадок, що стався 02 червня 2013 року о 12 годині 00 хвилин в Петрівському кар`єрі Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» у частині, що стосується потерпілого ОСОБА_2 таким, що пов`язаний з виробництвом. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «ЦГЗК», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що відповідно до матеріалів спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 02 червня 2013 року о 12.00 годині з водієм автотранспортних засобів ОСОБА_2 ПАТ «ЦГЗК», наданих представником ПрАТ «ЦГЗК» та приєднаних до матеріалів справи, в протоколі засідання комісії зі спеціального розслідування зазначеного нещасного випадку від 25 липня 2013 року викладена обґрунтована інформація про ознайомлення членів сім`ї загиблих, в тому числі і особисто позивача, присутнього на засіданні комісії, з обставинами, причинами нещасного випадку. 
Посилається, що права позивача в частині прийняття безпосередньої участі у засіданнях комісії, висловлення своїх пропозицій, викладення думок щодо обставин нещасного випадку та одержання інформації про хід проведення розслідування були дотримані, а обставини смерті його батька відомими з 2013 року. 
Також зазначає, що судом першої інстанції при постановленні рішення не враховано норму п. 54 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань аварій на виробництві», відповідно якої у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім`ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держгірпромнагляду або його територіального органу з метою забезпечення об`єктивності проведеного спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1. 
Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише в судовому порядку. 
Тобто, на переконання скаржника, розгляд позовної заяви та скасування актів за формою Н-5 та Н-1 перебуває у залежності від наслідків розгляду заяви щодо призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку та результатів його проведення. Повторне чи додаткове розслідування не призначалося, позивач не оскаржував бездіяльність уповноваженого на призначення повторного спеціального розслідування органу у судовому порядку, порядок оскарження акту не дотримано, незгоди з висновками акту не заявляв. 
Вказує, що в даному випадку судом встановлені певні обставини нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, умови, причини, винних осіб чим виконано функції комісії за процедурою, яка суттєво відрізняється від процедури розслідування нещасного випадку. 
Звертає увагу, що згідно ПКМУ № 1232 від 30 листопада 2011 року суд може встановити факт настання нещасного випадку, проте не може встановити чи пов`язаний він з виробництвом. Дані повноваження згідно Порядку проведення розслідування покладено на комісію з розслідування нещасного випадку, яку організовує орган Держгірпромнагляду (управління Держпраці) на підставі рішення суду, та саме комісія встановлює чи пов`язаний нещасний випадок з виробництвом чи ні. 
Зазначає, що Відповідно ПКМУ № 1232 від 30 листопада 2011 року до складу комісії з розслідування повинні входити не тільки представники ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», а й представники інших юридичних осіб, зокрема посадова особа Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Однак у даній справі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залучено в якості третьої особи.
Крім цього зазначає, що повноваження комісії з розслідування нещасного випадку припиняються з моменту складення та затвердження акту розслідування. 
Оскаржуване рішення не містить зобов`язання когось з`явитися для участі в комісії з розслідування нещасного випадку або зобов`язання утворити нову комісію з розслідування нещасного випадку. Натомість оскаржуване рішення містить вимогу до ПрАТ «ЦГЗК» та Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області встановити факт нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом в порушення самої процедури розслідування. 
Також посилається, що висновок комісії, що нещасний випадок з водієм ОСОБА_2 стався внаслідок його смерті від загального захворювання зроблено на підставі всіх доказів сукупно. Комісія не була обмежена лише одним єдиним доказом, а робила висновки, вивчивши їх у сукупності з іншими доказами, що знаходяться в матеріалах розслідування нещасного випадку. 
Крім того, посилається, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що ПрАТ «ЦГЗК» не залишився осторонь від сім`ї потерпілого, що виражалося, насамперед, в підтримці трудовим колективом, у виплаті матеріальної допомоги та відшкодування у 2013 році моральної шкоди шляхом виконання за кошти ПрАТ «ЦГЗК» ремонтних робіт у квартирі сім`ї померлого на загальну суму 239 167, 20 гривень.
В апеляційній скарзі Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку від 15 серпня 2013 року, що стався 02 червня 2013 року складений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Суд першої інстанції проігнорував той факт, що члени комісії не є фахівцями з медичною освітою та не уповноважені робити власні висновки щодо оцінки наявності причинно-наслідкового зв`язку між виробничими факторами та смертю потерпілої особи за відсутності рішень, виданих лікувально-профілактичними закладами. У даному випадку висновки комісії в акті ґрунтуються лише на відомостях та інформації, отриманих від компетентних лікувально-профілактичних закладів у відповідних сферах, як цього вимагало чинне національне законодавство.
Підсумовуючи, зазначає, що суд першої інстанції неправильно витлумачив та застосував норми матеріального права, а саме пп.18 п. 15 та пп. 6 п. 16 Порядку 1232 (який діяв на час події, що відбулася 02 червня 2013 року), судом невірно надано оцінку наданим по справі доказам, неповно та не всебічно з`ясовані обставини у даній справі, що призвело до неправильного вирішення справи. 
У відзиві на апеляційні скарги позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій О.В., просить рішення Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року залишити без змін, апеляційні скарги залишити без задоволення.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Повалій О.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , просила апеляційні скарги залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники в судове засідання апеляційного суду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката Повалій О.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці підлягають задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 3 ст.  3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що встановив наявність розбіжностей в акті розслідування групового нещасного випадку, що членами комісії не були досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які можливо вплинули на захворювання батька позивача, а також виходив з того, що дійшов висновку про неповноту СМЕ, відсутність належних доказів причини смерті ОСОБА_2 .
Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2013 року на території Петрівського кар`єру Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» стався груповий нещасний випадок з двома потерпілими зі смертельним наслідком. Внаслідок нещасного випадку помер батько позивач ОСОБА_2 , який виконував обов`язки водія автотранспортних засобів автоколони № 2 автотранспортного цеху ПАТ «ЦГЗК».
Згідно Акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку від 12 серпня 2013 року нещасний випадок стався за наступних обставин:
Перед початком роботи в зміну з 07 годин 30 хвилин до 19 годин 30 хвилин 02 червня 2013 року водій автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_2 ОСОБА_2 о 07 годині 30 хвилин отримав від диспетчера автотранспортного цеху ОСОБА_3 подорожній лист № 079793 з завданням на виконання транспортної роботи для забезпечення виконання функцій відділу технічного контролю щодо контролю показників залізної руди, вказівки щодо маршруту мала надавати контролер відділу технічного контролю. Після проходження перед змінного медичного огляду та перевірки технічного стану автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_2 ОСОБА_2 об 11 годині 00 хвилин під`їхав до адміністративно-побутового корпусу управління Петрівського кар`єру. Контролер відділу технічного контролю ОСОБА_4 і геолог Петрівського кар`єру ОСОБА_5 зайняли в автомобілі пасажирські місця.
Після цього водій ОСОБА_2 спрямував автомобіль в Петрівський кар`єр для відбору технологічних проб в вибоях екскаваторів госп. № 10, 22, 32 та на перевантажувальному пункті гор. +110 м Петрівського кар`єру.
У неробочий сектор №1 слідом за кар`єрним самоскидом БелАЗ – 75131 госп. №230 на перевантажувальний пункт заїхав автомобіль УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , на передньому пасажирському сидінні знаходилася ОСОБА_4 , а в вантажопасажирському кузові – ОСОБА_5 .
Водій автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_2 ОСОБА_2 , рухаючись по площадці неробочого сектору №1 перевантажувального пункту, за вказівкою контролера ОСОБА_4 спрямував автомобіль в напрямку природнього валу.
Під час руху автомобіля по робочій площадці перевантажувального пункту наступила раптова смерть ОСОБА_2 від викликаного загальним захворюванням гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом, що в подальшому було підтверджено висновком СМЕ та додаткових методів дослідження.
Автомобіль УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_2 втратив керування, продовжив рух і сталося його зіткнення з кар`єрним самоскидом БелАЗ – 75131 госп №230. Безпосередньо перед зіткненням ОСОБА_5 почув, як ОСОБА_4 вигукнула: «Стой! Едет БелАЗ!». Комісія безпідставно визначила, що ОСОБА_2 не здійснював гальмування, не змінював траєкторію руху та не вживав інших можливих заходів по безпечному керуванню автомобіля. Внаслідок зіткнення автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_2 та самоскиду БелАЗ – 75131 госп №230 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, які стали причиною смерті при її перевезенні до лікарні. Ушкодження ОСОБА_2 визначено як такі, що нанесені посмертно. (а.с. 11-16 т. 1)
Також судом першої інстанції встановлено, що згідно акту нещасний випадок, внаслідок якого помер батько позивача, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, а його причиною – смерть водія ОСОБА_2 в результаті загального захворювання: гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку з явищами фіброзу та дистрофії нейронів за ішемічним типом, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля УАЗ-3909ВПАХ6 реєст. № НОМЕР_2 з самоскидом БелАЗ-75131 госп. №230.
Крім цього судом встановлено, що для визначення причин смерті ОСОБА_2 була проведена судово-медична експертиза (розпочата 03 червня 2013 року закінчена 02 липня 2013 року), про що лікарем судово-медичним експертом Шальнєвим О.В. Олександрійського відділення КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» був складений Висновок експерта № 195, в якому зазначена причина смерті водія ОСОБА_2 в результаті гострої ішемії головного мозку в наслідок атеросклерозу судин головного мозку. Згідно Висновку у ОСОБА_2 наступила раптова смерть від викликаного загальним захворюванням гострого порушення кровообігу головного мозку, як наслідок атеросклерозу судин головного мозку.
Звертаючись до суду позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що членами комісії взагалі не були досліджені умови праці і виробничого середовища, кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які можливо вплинули на захворювання ОСОБА_2 . Він ставив під сумнів також і якість медичних оглядів передрейсових так і щорічних, якщо результати оглядів і реальний стан організму ОСОБА_2 різнилися.
Статтею 3 Закону України «Про охорону праці» визначено, що Законодавство про охорону праці складається з цього Закону,Кодексу законів про працю України,Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Статтею 13 Закону (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:
- створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання;
- розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці;
- забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються;
- впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо;
- забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом;
- забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин;
- організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів;
- розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці;
- здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці;
- організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці;
- вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.
Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Згідно ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до Положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.
У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.
Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.
Процедурні питання розслідування нещасних випадків на виробництві врегульовані «Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі за текстом Порядок), що діяв на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно з пункту 47 Порядку № 1232 за результатами спеціального розслідування складаються акти форми Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом).
Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п`яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акта за формою Н-5 і є його невід`ємною частиною.
Пунктом 15 Порядку № 1232 передбачений перелік обставин, відповідно до яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1.
У пункті 16 Порядку № 1232 викладено вичерпний перелік обставин, коли нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом.
Відповідно до підпункту 6 пункту 16 Порядку № 1232 обставинами, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом, є природна смерть, смерть від загального захворювання або самогубство (крім випадків, зазначених у пункті 15 цього Порядку), що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження.
Відповідно до Порядку 1232, а саме п. 36, спеціальному розслідуванню підлягають:
нещасні випадки із смертельними наслідками;
- групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм;
- випадки смерті працівників на підприємстві;
- випадки зникнення працівників під час виконання трудових (посадових) обов`язків;
- нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого.
Спеціальне розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, проводиться за рішенням Держпраці або його територіальних органів залежно від характеру і ступеня тяжкості травми.
Якщо територіальним органом Держпраці протягом доби не прийнято рішення про проведення спеціального розслідування такого нещасного випадку, розслідування проводиться роботодавцем або Фондом за місцем настання нещасного випадку згідно з пунктами 3-32 цього Порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії Акту Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку (а.с.11-16), нещасний випадок з водієм ОСОБА_2 стався внаслідок смерті від загального захворювання водія ОСОБА_2 .
З матеріалів справи також вбачається, що роботодавцем (ПАТ «ЦГЗК») не проводилось розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з водієм ОСОБА_2 . За встановленими обставинами справи даний нещасний випадок став предметом дослідження комісії зі спеціального розслідування нещасних випадків на виробництві утвореною Криворізьким гірничопромисловим територіальним управлінням Держгірпромнагляду, тобто територіальним органом Держпраці. 
Відповідно до п. 38 Порядку спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.
До складу спеціальної комісії входять:
- посадова особа територіального органу Держпраці (голова комісії);
- представник Фонду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку в разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
- представник органу управління підприємства або місцевої держадміністрації у разі, коли зазначений орган відсутній або нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
- представник роботодавця або роботодавець (у виняткових випадках);
- представник первинної організації профспілки незалежно від членства потерпілого в профспілці (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці);
- представник профспілкового органу вищого рівня або територіального профоб`єднання за місцем настання нещасного випадку;
- представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, або такого закладу за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, у разі розслідування випадку гострого професійного захворювання (отруєння);
- представник Держсільгоспінспекції у разі, коли нещасний випадок стався під час експлуатації зареєстрованих в ній сільськогосподарських машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторних причепів, обладнання тваринницьких ферм, посівних та збиральних машин).
Потерпілий, члени його сім`ї або уповноважена особа, яка представляє його інтереси, не входять до складу спеціальної комісії, але мають право брати участь у засіданнях спеціальної комісії, висловлювати свої пропозиції, додавати до матеріалів розслідування документи, що стосуються нещасного випадку, викладати особисту думку щодо обставин і причин нещасного випадку та одержувати від голови спеціальної комісії інформацію про хід проведення розслідування.
Голова спеціальної комісії зобов`язаний письмово поінформувати потерпілого, членів його сім`ї або уповноважену особу, яка представляє його інтереси, про їх права і запросити до співпраці.
Обов`язки спеціальної комісії визначені пунктом 42 Порядку. Зокрема комісія зобов`язана:
1) обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові чи усні пояснення від роботодавця і його представників, посадових осіб, працівників підприємства, потерпілого (якщо це можливо), опитати осіб - свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нещасного випадку;
2) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;
3) визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи для встановлення причини нещасного випадку і розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам;
4) вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо);
5) з`ясувати обставини і причини настання нещасного випадку;
6) визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом;
7) установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам;
8) зустрітися з потерпілим (якщо це можливо) або членами його сім`ї чи уповноваженою особою, яка представляє його інтереси, щодо роз`яснення їх прав у зв`язку з настанням нещасного випадку.
Згідно п. 45 Порядку під час спеціального розслідування роботодавець зобов`язаний:
1) зробити за рішенням спеціальної комісії фотознімки місця, де стався нещасний випадок, пошкоджених об`єктів, устаткування, інструментів, а також надати спеціальній комісії технічну документацію та інші необхідні матеріали;
2) створити належні умови для роботи спеціальної комісії (забезпечити приміщенням, засобами зв`язку, оргтехнікою, автотранспортом, канцелярським приладдям);
3) організувати у разі проведення розслідування випадків гострого професійного захворювання (отруєння) медичне обстеження інших працівників відповідної дільниці підприємства;
4) забезпечити проведення необхідних лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи тощо;
5) організувати друкування, тиражування і оформлення в необхідній кількості матеріалів спеціального розслідування, зазначених у пунктах 50 і 51 цього Порядку;
6) організувати доставку тіла загиблого працівника, його ідентифікацію та відшкодувати пов`язані з цим витрати.
Порядком також встановлено (пункт 47) що за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку.
Кількість примірників актів за формою Н-5 і Н-1, карток за формою П-5 визначається залежно від кількості потерпілих та органів, яким вони надсилаються відповідно до пунктів 52 і 53 цього Порядку.
В акті за формою Н-5 зазначається категорія аварії, внаслідок якої стався нещасний випадок.
Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п`яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акта за формою Н-5 і є його невід`ємною частиною.
На вимогу потерпілого або членів його сім`ї чи уповноваженої особи, яка представляє його інтереси, голова спеціальної комісії зобов`язаний ознайомити їх з матеріалами спеціального розслідування…
Крім того, пунктом 52 Порядку передбачено, що роботодавець зобов`язаний у п`ятиденний строк після затвердження акта за формою Н-5:
- видати наказ про вжиття запропонованих спеціальною комісією заходів та запобігання виникненню подібних нещасних випадків, який обов`язково додається до матеріалів спеціального розслідування, а також притягти згідно із законодавством до відповідальності працівників, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, посадових інструкцій та інших актів підприємств з цих питань.
Про вжиття запропонованих заходів роботодавець повідомляє у письмовій формі органи, які брали участь у проведенні розслідування, у зазначені в акті за формою Н-5 строки…
Порядок вирішення спірних питань за результатами розслідування нещасного випадку визначено п. 54 Порядку, зокрема встановлено, що у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім`ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держпраці або його територіального органу з метою забезпечення об`єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги цього Порядку. Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.
Отже, з аналізу вищезазначених норм слідує, що в судовому порядку може бути оскаржено рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку.
Як вбачається з матеріалів справи з питанням щодо незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку позивач до відповідного органу з заявою про призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку з водієм ОСОБА_2 спеціальною комісією в іншому складі з підстав невідповідності висновків Акту фактичним обставинам настання нещасного випадку не звертався.
Тобто, не було предметом розгляду уповноваженими органами по суті доводів позивача ОСОБА_1 щодо незгоди з наслідками спеціального розслідування нещасного випадку. 
Право вимагати проведення повторного розслідування нещасного випадку шляхом видачі судом відповідного припису є дискредиційними повноваженнями Держпраці, тобто повноваженнями, які надають адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним, і суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень.
До аналогічного висновку прийшов в своїй постанові від 21 травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 186/1053/17 (провадження № 61-45421св18).
Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що вимоги, заявлені позивачем у вигляді скасування актів за формою Н-5 і Н-1 є передчасними, оскільки не дотримано порядку, визначеному п.54 Порядку 1232, а також, залишено і в судовому порядку може бути оскаржено саме рішення спеціальної комісії за наслідками такого розслідування, оскільки суд не вправі, перебирати на себе повноваження спеціального органу, а саме спеціальної комісії з розслідування нещасного випадку.
З огляду на вказане доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ЦГЗК» в цій частині заслуговують на увагу. 
Отже, питання дослідження наведених позивачем доводів щодо незаконності складеного Акту по формі Н-5 від 12 серпня 2013 року та висновків за результатами розслідування спеціальною комісією нещасного випадку на виробництві, що стався з працівником ПАТ «ЦГЗК» водієм ОСОБА_2 02 червня 2013 року є компетенцією саме комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку.
Позивач не позбавлений можливості звернутись до Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці з метою забезпечення об`єктивності проведення розслідування з урахуванням його (позивача) доводів спеціальною комісією в іншому складі. Рішення щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено в судовому порядку, як і передбачено п. 54 Порядку 1232, оскільки вирішення питання про встановлення зв`язку нещасного випадку з виробництвом та складення акту за формою Н-1 належить до виключної компетенції спеціальної комісії з розслідування нещасного випадку, оскільки лише комісія із спеціального розслідування має повноваження щодо з`ясування обставин та причин нещасного випадку, встановлює за результатами розслідування, чи пов`язаний нещасний випадок із виробництвом чи ні, складає відповідні акти.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно п. 3 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про оскарження акту розслідування групового нещасного випадку, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, слід відмовити. 
Також, відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч. 13 ст. 141 України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 за наслідками апеляційного перегляду залишаються без задоволення, підстав для відшкодування витрат по сплаті судового збору немає.
За подання апеляційної скарги ПрАТ «ЦГЗК» сплачено судовий збір в сумі 2 179,20 гривень. (а.с. 101 т. ІІ)
З огляду на задоволення апеляційної скарги ПрАТ «ЦГЗК» з позивача на користь ПрАТ «ЦГЗК» підлягає стягненню у відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 179,20 гривень.
Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці від сплати судового збору звільнено відповідно п. 20 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки за подання Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці підлягав сплаті судовий збір в сумі 2 179,20 гривень, апеляційна скарга Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці задовольняється, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 179,20 гривень. 

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про оскарження акту розслідування групового нещасного випадку, третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» у відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 179,20 гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 2 179,20 гривень. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:                  

Повний текст постанови складено 23 серпня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста