Справа № 761/22443/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11022/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Сіромашенко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 серпня 2023 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                               Крижанівської Г.В., 
суддів                                               Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                    Шпирук Ю.С.
                                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Цимбал Марини Анзоріївни, яка діє в інтересах Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району», на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року, ухвалені у складі судді  Сіромашенко Н.В., у справі № 761/22443/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,-  
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначала, що 12 січня 2019 року близько 13.30 год. вона, керуючи транспортним засобом «Citroen C1», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Жилянській у лівій смузі у напрямку вул. Борщагівської в м. Києві, внаслідок незадовільного стану дороги (відсутність частини дорожнього покриття дороги біля будинку 9Б/1 по вулиці Жилянській), відсутністю попереджуючих знаків про проведення дорожніх робіт на вказаній ділянці дороги, потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого її автомобіль перевернувся на дах та отримав значні механічні пошкодження, а вона та її мати отримали тілесні ушкодження. Вказувала, що постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року закрито провадження у справі № 761/5139/19 про адміністративне правопорушення відносно неї у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначала, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання дороги, яка перебуває на балансі КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району»,  а тому, підприємство має нести відповідальність за завдані їй збитки. Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 144 658,42 грн. Витрати на проведення вказаного дослідження складають 3 000,00 грн. Крім цього, вона понесла витрати на правову допомогу у розмірі 39 700,00 грн. для доведення відсутності її вини у дорожньо-транспортній пригоді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, витрати на оплату робіт, необхідних для складення висновку за результатами проведення автотехнічної експертизи КНДІСЕ у розмірі 3 140,00 грн. та витрати на оплату послуг КП «Центр організації дорожнього руху» з оформлення та видачі довідки про схему розташування дорожніх знаків у розмірі 1 211,06 грн., а всього, загальний розмір її майнових збитків внаслідок ДТП становить: 191 709,48 грн. Крім того, зауважила, що внаслідок ДТП вона зазнала моральної шкоди, оскільки протягом тривалого часу у зв`язку із втратою автомобіля була вимушена самостійно шукати грошові кошти для повернення боргу, отриманого для придбання пошкодженого автомобіля, змінився її спосіб життя, погіршився її психологічний стан, побоювання сідати за кермо автомобіля, порушення сну, періодично трапляються панічні атаки, а тому, завдану моральну шкоду вона оцінювала в розмірі 150 000,00 грн. З урахуванням викладеного,  ОСОБА_1 просила стягнути з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» майнову шкоду в сумі 191 709,48 грн. та моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 191 709,48 грн. у відшкодування майнової шкоди, 150 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, судовий збір в сумі 4187,10 грн., а всього 345 896,58 грн. 
В листопаді 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення суду в якій просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Цимбал М.А., яка діє в інтересах КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району», подала апеляційну скаргу. Просила рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» є балансоутримувачем вулично-шляхової мережі та деяких об`єктів зовнішнього благоустрою в Шевченківському районі м. Києва, в тому числі і ділянки дороги, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода (від Повітрофлотського шляхопроводу до пров. Ринковий), проте, станом на дату ДТП - 12 січня 2019 року, на вказаній ділянці дороги проводилися будівельно-ремонті роботи на замовлення ТОВ «РАСМУС» підрядником - ТОВ «АВІТОН БУДПРОЕКТ». Звертає увагу на те, що 22 грудня 2017 року відповідно до укладеного між КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» та ТОВ «АВІТОН БУДПРОЕКТ» договору №52 від 22 грудня 2017 року, вказана ділянка дороги була передана ТОВ «АВІТОН БУДПРОЕКТ» відповідно до акту передачі. Відтак, відповідальність за розробку та погодження схем організації дорожнього руху, безпеку руху та санітарно-технічний стан на даній ділянці дороги на період виконання робіт, було покладено саме на ТОВ «АВІТОН БУДПРОЕКТ», а тому КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» є неналежним відповідачем у справі. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що дорожні знаки на вказаній ділянці дороги були встановлені не правильно, жодним доказом не встановлено відсутність дорожніх знаків, необхідних для позначення дорожніх робіт, на відстані 50-100 м. до початку небезпечної ділянки. Вважає, що висновок експерта від 28 лютого 2019 року №97/02/19 є неналежним доказом, оскільки огляд автомобіля було проведено більше ніж через місяць після ДТП, без участі заінтересованих осіб, без зазначення даних де знаходився автомобіль та хто до нього мав доступ. Крім того, дослідження проведено з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №3207/5/1033 від 21 жовтня 2019 року. Також, вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн. На думку відповідача така сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості. Також вважає безпідставним стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. 
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника відповідача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
В судовому засіданні адвокат Цимбал М.А., яка діє в інтересах КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району», апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.
ОСОБА_1 та її представник адвокат Орлова Я.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником автомобіля «Citroen С1», д.н.з. НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 24).
12 січня 2019 року близько 13.30 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Citroen С1», д.н.з. НОМЕР_1 , на ділянці дороги біля будинку 9Б/1 по вулиці Жилянській у напрямку вулиці Борщагівської в місті Києві потрапила в ДТП внаслідок незадовільного стану дорожнього покриття та відсутністю попереджуючих знаків про проведення ремонтних ремонт.
Згідно висновку експерта № 10258/19-52 від 16 липня 2019 року, складеного за результатами проведення автотехнічної експертизи, небезпекою для руху автомобіля «Citroen C1», д.н.з. НОМЕР_1 , була ділянка дороги, на якій був відсутній верхній шар асфальтового покриття, ця частина дороги, як небезпечна, не була огороджена відповідними попереджувальними дорожніми знаками. На даній ділянці дороги момент об`єктивної видимості ремонтних робіт дорожнього покриття з робочого місця водія складає 1 метр, проте мінімальна відстань, яка необхідна лише для реагування водія при виникненні такого виду небезпеки складає 7,8 - 8,9 метрів. Таким чином, водій ОСОБА_1 не мала технічної можливості уникнути наїзду на «небезпечну ділянку дороги, на якій був відсутній верхній шар асфальтового покриття». Також, у висновку зазначено, що відсутні підстави технічного характеру вважати дії водія автомобіля «Citroen C1», д.н.з. НОМЕР_1 , такими, що не відповідають вимогам п. 12.3 ПДР (т.1, а.с. 41-49).
Постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року у справі №761/5139/19 провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1, а.с. 25-28).
Відповідно до розрахунків автотоварознавчого дослідження № 97/02-19 від 28 лютого 2019 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Citroen C1», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди дорівнює ринковій вартості автомобіля та складає 144 658,42 грн. (т. 1, а.с. 52-66).
Також, судом встановлено і не заперечувалося представником відповідача, що балансоутримувачем вулиці Жилянської біля будинку 9Б/1 є КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києвана користь  ОСОБА_1 191 709,48 грн. у відшкодування майнової шкоди, 150 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, судовий збір в сумі 4187,10 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн. При цьому, ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що відповідачем не було створено належних умов щодо безпеки використання автомобільної дороги, у зв`язку з чим позивачці завдано матеріальну та моральну шкоду, яку відповідач має відшкодувати. 
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому, частина 2 вказаної статті передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів. 
Відповідно до ст. 16  цього Закону, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм.
Частиною третьою статті 14 та частиною першою статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами: організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. 
Відповідно до  п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року (далі - Правил) передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.
Пунктом 11 Правил встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.
Як вбачається з матеріалів справи, належний ОСОБА_1 автомобіль «Citroen C1», д.н.з. НОМЕР_1 ,було пошкоджено внаслідок наїзду на небезпечну ділянку дороги, на якій був відсутній верхній шар асфальтового покриттяпо АДРЕСА_1 . При цьому, постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутність у діях позивачки складу правопорушення.  
Забезпечення безпечного експлуатаційного стану зазначеної ділянки дороги по вулиці Жилянській біля будинку 9Б/1 покладено на КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва.
Відповідно до положень чинного законодавства, відповідач зобов`язаний постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.
Враховуючи, що пошкодження автомобіля позивачки стало наслідком неналежного виконання КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва, як балансоутримувача дороги на ділянці дороги біля будинку 9Б/1 по вулиці Жилянській у м. Києві, своїх обов`язків щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, у зв`язку з не вжиттям заходів щодо огородження небезпечної ділянки дороги та встановлення попереджувальних знаків, тому саме відповідач відповідає за шкоду, заподіяну позивачці.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди, поклавши обов`язок відшкодувати завдану позивачці шкоду на КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідальність за шкоду, заподіяну позивачці, має бути покладена на ТОВ «АВІТОН БУДПРОЕКТ» у зв`язку з тим, що з 22 грудня 2017 року вище вказана ділянка дороги відповідно до акту передачі була передана останньому для проведення будівельно-ремонтних робіт, а тому відповідальність за розробку та погодження схем організації дорожнього руху, розміщення дорожніх знаків, безпеку руху, санітарно-технічний стан дороги, повинно нести ТОВ «АВІТОН БУДПРОЕКТ», оскільки згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» саме до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що дорожні знаки на вказаній ділянці дороги були встановлені не правильно.
Відповідно до схеми ДТП, наявної в матеріалах справи, попереджувальні знаки: 1.5.2. «Звуження дороги», 1.37. «Дорожні роботи» та тимчасовий знак «Обмеження максимальної швидкості» були встановлені на відстані 8,5 метрів після початку ремонтних робіт на вказаній ділянці дороги. При цьому, згідно з п. 33.1.ПДР, знак 1.5.2. «Звуження дороги» та знак 1.37 «Дорожні роботи» встановлюються у населених пунктах на відстані на відстані 50-100 метрів до початку небезпечної ділянки.
Згідно з довідкою КП «Центр організації дорожнього руху» станом на 12 січня 2019 року на ділянці дороги по вул. Жилянській від вул. Пестеля до просп. Повітрофлотського жодних знаків про дорожні роботи та звуження дороги не було встановлено.
Також, як було зазначено, відповідно до висновку експерта № 10258/19-52 від 16 липня 2019 року, складеного за результатами проведення автотехнічної експертизи, небезпекою для руху автомобіля «Citroen C1», д.н.з. НОМЕР_1 , була ділянка дороги, на якій був відсутній верхній шар асфальтового покриття, ця частина дороги, як небезпечна, не була огороджена відповідними попереджувальними дорожніми знаками. На даній ділянці дороги момент об`єктивної видимості ремонтних робіт дорожнього покриття з робочого місця водія складає 1 метр, проте мінімальна відстань, яка необхідна лише для реагування водія при виникненні такого виду небезпеки складає 7,8 - 8,9 метрів.  
Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить доводів щодо присуджених судом першої інстанції майнових збитків.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, заподіяної позивачці ОСОБА_1 та яка підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.        
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн., позивачка зазначала, що їй була завдана не лише матеріальна шкода, але й моральна шкода, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено не тільки її майно та ушкоджено її здоров`я, а й заподіяні душевні страждання, що виразилися у фізичному болю, порушенні сну та психічного стану, відчутті страху сідати за кермо автомобіля, порушенні її життєвих зв`язків та планів: вона не могла скористатись автомобілем для поїздок на роботу, була вимушена витрачати час та кошти на відновлення свого порушеного права, на пошук експерта та визначення розміру заподіяних збитків, що створювало зайві незручності, була змушена додатково працювати, щоб якнайшвидше повернути борг, який вона отримала для придбання автомобілю, оплачувати послуги експертів, правову допомогу протягом двох років, поки розглядалася справа про адміністративне правопорушення.
Враховуючи характер правопорушення та його наслідки, обсяг страждань позивачки, а також вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на корись позивачки моральної шкоди, проте, колегія суддів не може погодитися з визначеним судом розміром моральної шкоди.
Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди ОСОБА_1 зазначала, що їй було завдано шкоди здоров`ю, заподіяні душевні страждання, було порушено її життєві зв`язки та плани. На підтвердження наведених обставин, ОСОБА_1 надала довідку Центру медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва від 12 січня 2019 року, зі змісту якої вбачається, що їй було надано медичну допомогу, оброблено рани та накладено пов`язку, натомість від госпіталізації вона категорично відмовилась. Також надано довідку Олександрівської міської клінічної лікарні № 25 від 12 січня 2019 року, зі змісту якої вбачається, що в ОСОБА_1 діагностовано травматичну ерозію рогівки лівого ока, призначено лікування. Разом з тим, зі змісту вказаних документів не вбачається, що завдані ОСОБА_1 пошкодження спричинили тривалий розлад її здоров`я та мали суттєві негативні наслідки для неї. Інших доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди, суду надано не було.
Крім того, ОСОБА_1 жодним чином не навела обґрунтування визначеного нею розміру моральної шкоди у сумі 150 000,00 грн. 
В зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 до 50 000,00 грн.
Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року підлягає зміні в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» на користь ОСОБА_1 . В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383  ЦПК України, суд,-
   
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Цимбал Марини Анзоріївни, яка діє в інтересах Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району», задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року змінити в частині визначення розміру моральної шкоди.
Стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 11 серпня 2023 року.
Суддя-доповідач
Судді