ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/2223/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 про передачу справи на розгляд до іншого суду, суддя суду першої інстанції Найфлейш В.Д., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 02.06.2023
по справі № 916/2223/23
за заявою   ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможності на підставі ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 передано до Господарського суду міста Києва за виключною підсудністю матеріали справи № 916/2223/23 ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Приймаючи дане рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 1 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцем проживання фізичної особи. Враховуючи те, що заявник ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №3009-5002031524 від 22.08.2022, та яка проживає на території м. Київ, суд першої інстанції дійшов висновку про передачу матеріалів справи № 916/2223/23 до Господарського суду міста Києва за виключною підсудністю.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга  ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 про передачу справи на розгляд до іншого суду по справі №916/2223/23.
Апелянт зазначає, що згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 18.03.2022 № 11/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Господарському суду Херсонської області на Господарський суд Одеської області. 
Тому апелянт вважає, що вона на законних підставах звернулася до Господарського суду Одеської області з відповідною заявою. Проте не зважаючи на наявність об`єктивних обставин, суд першої інстанції помилково постановив оскаржувану ухвалу про передачу справи за підсудністю.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 у справі № 916/2223/23 скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/2223/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Поліщук Л.В., Таран С.В., суду від 08.06.2023.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/2223/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 по справі №916/2223/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області та Господарському суду міста Києва невідкладно надіслати матеріали справи №916/2223/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2223/23.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання вх. 1055/23 від 08.06.2023 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 по справі №916/2223/23; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 по справі №916/2223/23 залишено без руху; встановлено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі 2   684,00 грн. - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено ОСОБА_1 , що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано докази сплати судового збору. Таким чином, недоліки апеляційної скарги було усунуто.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 по справі №916/2223/23; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 по справі №916/2223/23 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 14.08.2023. 
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У даному випадку оскаржується ухвала передбачена п. 8 ч. 1 ст. 255 ГПК України, а саме ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 24.07.2023, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 по справі №916/2223/23, направлялася на адресу апелянта у справі засобами поштового зв`язку у встановленому законом порядку. 
Відповідно до відомостей, наявних у матеріалах справи, апелянт зареєстрована в «Електронному суді», має власний «кабінет» в «Електронному суді», що підтверджується тим, що документи по суті справи, зокрема апеляційну скаргу, ОСОБА_1 направляла через електронний суд.
Відповідно до Довідки секретаря судового засідання: «Документ в електронному вигляді "(пПЗАГС) Ст.262 ГПК Відкриття апеляційного провадження" від 24.07.23 по справі №   916/2223/23 (суддя Богатир К.В.) було надіслано одержувачу ОСОБА_1 (код ІПН/ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) в її електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 25.07.23 19:37.
Крім того, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 клопотала здійснювати розгляд справи за її відсутності.
Тобто апелянт була повідомлена належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом.
ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможності на підставі ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства.
До заяви про відкриття провадження надано:
- довідку про реєстрацію місця проживання, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
- довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3009-5002031524 від 22.08.2022 року, згідно якої фактичне місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1     ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до     Конституції України, цього     Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
21.10.2019 введено у дію Кодекс України з процедур банкрутства, згідно   ч.2 Прикінцевих і Перехідних Положень якого, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом втратив чинність з цього моменту.
У відповідності до ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюються цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами.
Положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця.
Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.
Відповідно до ч. 13 ст. 30 ГПК України, справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.
Згідно ч. 1 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи - підприємця. Зміна боржником зареєстрованого місцезнаходження або місця проживання після подання кредитором або боржником заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не впливає на зміну територіальної підсудності господарського суду.
Таким чином, справи про неплатоспроможність розглядаються господарськими судами за місцем проживання фізичної особи.
Кодексом України з процедур банкрутства не надано визначення поняттю «місце проживання фізичної особи».
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Наведене визначення є місцем проживання в приватно-правовому розумінні.
Натомість відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено наступне:
- місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;
- місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.
Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265.
Відповідно до пункту 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого вищевказаною постановою, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.
В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 27 ГПК України, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.
Враховуючи те, що Кодексом з процедур банкрутства не надано визначення поняттю «місце проживання фізичної особи», тому колегія суддів вважає за потрібне застосувати в цій справі про неплатоспроможність визначення, яке надане в ч. 3 ст. 27 ГПК України.
Відповідно до ч. 6, 8, 9 ст. 176 ГПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
У даному випадку судом першої інстанції не було вжито дії для встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .
З метою повного та всебічного розгляду справи, судом апеляційної інстанції було зроблено запит до Єдиного демографічного реєстру з метою встановлення адреси реєстрації ОСОБА_1 та встановлено, що адресою реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_4 . 
Тобто зареєстроване місце проживання апелянтки знаходиться у Херсонській області та за загальним правилом справа про неплатоспроможність ОСОБА_1 відноситься до виключної підсудності Господарського суду Херсонської області. Однак, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 18.03.2022 № 11/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Господарському суду Херсонської області на Господарський суд Одеської області.
Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 27 ГПК України та адресу зареєстрованого місця проживання апелянтки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справа про неплатоспроможність ОСОБА_1 не підсудна Господарському суду Одеської області.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку, що справа про неплатоспроможність ОСОБА_1 підсудна Господарському суду Одеської області.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У даному випадку наявна невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, що в свою чергу призвело до порушення норм процесуального права, тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з одночасним направлення справи для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

Керуючись статтями 269-271, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 по справі №916/2223/23  - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2023 по справі №916/2223/23 - скасувати.
Справу №916/2223/23 передати для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Постанову складено та підписано 21.08.2023.

Головуючий                      К.В. Богатир

Судді:                      Л.В. Поліщук

                      С.В. Таран