Ухвала
 
20 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 638/17709/21
провадження № 61-10571ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Санін Арсеній Олександрович, на постанову Харківського апеляційного суду від 31 травня                2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі -                                   АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.
 
В обґрунтування позову зазначало, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2011 року у справі № 2-7662/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») заборгованість за кредитним договором від 19 серпня 2008 року № 71Ф-ІК/z1-5 на загальну суму 1 283 124,81 грн.
 
Право вимоги за кредитним договором від 19 серпня 2008 року № 71Ф-ІК/z1-5 перейшло до Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») на підставі договору про відступлення прав вимоги від 21 жовтня 2020 року № 75-РБ, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ПАТ «ВТБ БАНК».
 
Вказувало, що відповідачі не виконали заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2011 року у справі № 2-7662/11 вчасно,                             а тільки шляхом направлення окремих платежів, а тому допустили                      прострочення грошового зобов`язання, у результаті чого наявні підстави для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 406 223,34 грн.
 
Враховуючи викладене, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 ,                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на свою 3 % річних та інфляційних втрат у розмірі                    406 223,34 грн. 
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2022 року                       у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» відмовлено.
 
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що оскільки валютою кредиту та валютним еквівалентом грошового зобов`язання є іноземна валюта - долар США, а заочне судове рішення не змінює змісту відповідного правовідношення, додаючи лише ознаку безпосередньої можливості примусового виконання, за основу обрахунку 3 % річних має братися прострочена сума у валюті визначеній у договорі (в доларах США) та у розмірі встановленому в заочному судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов АТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Універсал Банк» 3 % річних                                     у розмірі 114 325,29 грн та інфляційні втрати у розмірі 291 898,05 грн, а всього                406 223,34 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з ухваленням заочного рішення зобов`язання відповідачів зі сплати заборгованості за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, відповідно кредитор має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення виконання зобов`язань. Оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позов щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України, тому з дати ухвалення рішення суду валютою заборгованості стала національна валюта України - гривня, відповідно нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним.
 
11 липня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Санін А. О., на постанову Харківського апеляційного суду від 31 травня 2023 року, у якій заявниця, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2022 року. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
 
Позивач визначає ціну позову на момент звернення до суду із таким позовом, яка є незмінною, крім випадків збільшення позовних вимог та зміни предмета позову, для розрахунку судових витрат, зокрема під час звернення до судів апеляційної та касаційної інстанцій.
Предметом позову у цій справі є стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 406 223,34 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (671 000,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України постанова Харківського апеляційного суду від 31 травня 2023 року не підлягає касаційному оскарженню.
 
Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                               від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Санін Арсеній Олександрович, на постанову Харківського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак       І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний