ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8442/23 Справа № 212/3894/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2023 року                                                                 м.Кривий Ріг
справа № 212/3894/23
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О., 
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П. 
секретар судового засідання Гладиш К.І.
сторони:
позивач ОСОБА_1 
відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 липня 2023 року, 
УСТАНОВИВ:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він протягом тривалого періоду з 30 жовтня 2012 року по 03 грудня 2021 року працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача ПрАТ «Суха Балка», був звільнений з підприємства за власним бажанням по виходу на пенсію за віком. 
За період роботи з ОСОБА_1 сталося дві події, які безпосередньо вплинули на його фізичний та морально - психологічний стан, а саме він захворів на професійне захворювання та з ним стався нещасний випадок на підприємстві відповідача. Висновком МСЕК від 11 травня 2023 року йому первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями та трудовим каліцтвом, та третю групу інвалідності з 17 квітня 2023 року по 01 травня 2025 рік, з наступним переоглядом. 
Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я. У результаті професійного захворювання виникли незворотні зміни у його здоров`ї. 
Крім того, 14 грудня 2019 року о 13.00 годині із позивачем стався нещасний випадок за результатом розслідування якого було складено акт розслідування нещасного випадку, а також встановлено 10% втрати працездатності по трудовому каліцтву 2019 року. 
Позивач зазначає, що у зв`язку із отриманими ним профзахворюваннями та нещасним випадком, що стався з ним на підприємстві відповідача, порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, допомагати дружині по господарству, виникають складнощі через слабкість, втому, постійні болі. Його турбує сильна задишка навіть після незначного фізичного навантаження. Відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, тривогу, дратівливість, почуття страху, що викликано тривалим процесом лікування та вживанням ліків. Турбують частий кашель, напади задухи, важкість, свистячі хрипи в грудях, скутість в грудній клітині, біль за грудиною в області серця. Позивач має доньку, в житті якої він не може приймати активну участь через постійну необхідність знаходитись в стані спокою з дотриманням температурного режиму та відсутність фізичних навантажень. 
Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 301 500 грн., яку просив стягнути з відповідача на свою користь без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб. 
Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 1 000 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.
Зокрема зазначає, що при укладання трудового договору позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Тож позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.
Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму Верховного Суду України у Постанові № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».
Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання представника позивача, апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ПрАТ «Суха Балка» - Заклецького В.В., в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 30 жовтня 2012 року по 03 грудня 2021 року перебував у трудових відносинах з підприємством ПрАТ «Суха Балка». Звільнений з підприємства 03 грудня 2021 року по виходу на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книги позивача (а.с.11-13).
Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 15 лютого 2023 року встановлено причини виникнення професійних захворювань позивача, а саме робота позивача протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів 09 років 01 місяць, Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, становила 35 кг при нормі до 30кг; робоча поза-незручна 40% тривалості зміни при допустимій до 25%; Вібрація локальна: еквівалентний коригований рівень віброшвидкості на 2-5 дБ перевищував допустимий; Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму у 2,46 рази. Враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 18 років 02 місяців в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи неможливо (а.с.24-28).
Також матеріалами справи установлено, що під час виконання трудових обов`язків 14 грудня 2019 року о 13.00 годині з ОСОБА_1 стався нещасний випадок на підприємстві, за результатом розслідування кого було складено Акт форми Н-1/П розслідування нещасного випадку, що стався 14 грудня 2019 року о 13 годині 00хвилин на ПрАТ «Суха Балка». Згідно висновку комісії, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався з причин: невиконання вимог інструкцій з охорони праці, порушено п.п.2..2.5, 2.2.6, 1.19.1.6.»Інструкції з охорони праці № 10» для прохідника, затвердженого наказам генерального директора ПрАТ «Суха Балка» № 465 від 19 вересня 2019 року. Особи, які допустили порушення вимог законодавства визнано ОСОБА_1 , який не перевірив стан покрівлі гірничої виробки про наявність відшарування гірничої маси та не обібрав їх з безпечного місця, чим не подбав про особисту безпеку та здоров`я при виконанні трудових обов`язків, чим порушив законодавство про охорону праці та інструкцію з охорони праці № 10 для прохідника. Також визнано винним ОСОБА_3 , який послабив контроль за станом гірничих виробок, не забезпечив проведення їх в безпечний стан та не проконтролював дотримання інструкцій з охорони праці (а.с.14-23).
Відповідно до висновку МСЕК серії ААВ № 130914 від 11 травня 2023 року позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 17 квітня 2023 року до 01 травня 2025 року, з наступним переоглядом 10 квітня 2025 року (а.с.35). 
Крім того, довідкою МСЕК серії 12 ААА № 127178 від 11 травня 2023 року позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, з яких 30% по рад., 10% по вібр.хв., 15 % по ХОЗЛ, 10% по тр.кал. 2019 року (а.с. 34). 
Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позивачем позовних вимог та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання та трудове каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і воно пов`язане з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, ст. 173 КЗпП, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди та погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Як вбачається із матеріалів справи, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 15 лютого 2023 року встановлено причини виникнення професійних захворювань позивача, а саме робота позивача протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів 09 років 01 місяць.
Крім того, Актом форми Н-1/П розслідування нещасного випадку, що стався 14 грудня 2019 року о 13 годині 00хвилин на ПрАТ «СУХА БАЛКА» встановлено, що нещасний випадок який стався з ОСОБА_1 стався з причин невиконання вимог інструкцій з охорони праці, порушено п.п.2..2.5, 2.2.6, 1.19.1.6.» Інструкції з охорони праці № 10» для прохідника, затвердженого наказам генерального директора ПрАТ «Суха Балка» № 465 від 19 веренся 2019 року і є таким, що пов`язаний з виробництвом.
Отже, роботодавець ПрАТ «Суха Балка», під час роботи позивача на своєму підприємстві, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» та допустив порушення Інструкції з охорони праці № 10» для прохідника, затвердженого наказам генерального директора ПрАТ «Суха Балка» № 465 від 19 веренся 2019 року.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача та трудове каліцтво, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «Суха Балка», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.
Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні.
Так, у зв`язку із отриманими профзахворюваннями та трудовим каліцтвом у позивача порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, допомагати дружині по господарству, виникають складнощі через слабкість, втому, постійні болі. Його турбує сильна задишка навіть після незначного фізичного навантаження. Відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, тривогу, дратівливість, почуття страху, що викликано тривалим процесом лікування та вживанням ліків. Турбують частий кашель, напади задухи, важкість, свистячі хрипи в грудях, скутість в грудній клітині, біль за грудиною в області серця. Позивач має доньку, в житті якої він не може приймати активну участь через постійну необхідність знаходитись в стані спокою з дотриманням температурного режиму та відсутність фізичних навантажень.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.    
Посилання представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції надано перевагу лише аргументам та доводам, які викладені в заяві позивача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, взяв до уваги пояснення та відзив відповідача на позовну заяву разом з письмовими додатками.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, враховано те, що з позивачем по справі стався нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача протягом 9 років 01 місяця, загальний відсоток втрати позивачем професійної працездатності 65 % у зв`язку з професійними захворюваннями та трудовим каліцтвом, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, встановлення третьої групи інвалідності, незворотність негативних наслідків профзахворювання та трудового каліцтва на житті позивача.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.
Колегія суддів зауважує, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 03 жовтня 2023 року. 

Головуючий:

Судді: