ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8132/23 Справа № 212/3353/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 212/3353/23 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання Гладиш К.І.
сторони:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , та Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 липня 2023 року, 

УСТАНОВИВ:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - АТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він протягом 20 років працював на підприємстві відповідача, з них: з 23 травня 2001 року по 18 квітня 2002 року, з 20 травня 2002 року по 22 листопада 2005 року, з 20 червня 2006 року по 16 травня 2007 року, з 07 червня 2007 року по 29 вересня 2021 рік прохідником шахта «Октябрська», шахта ім. Леніна, ШБУ АТ «Кривбасзалізрудком». 29 вересня 2021 року позивача було звільнено згідно ст. 38 КЗпП України.
Внаслідок праці у шкідливих умовах позивач отримав хронічні професійні захворювання, а саме: радикулопатія попереково-крижова L5-S1, з вираженими статико динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальних вібрацій: синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вазомоторнотрофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом у поєданні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого ступеня.
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії № 2 Серії 12 ААА № 127152 від 27 квітня 2023 року позивачу вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання 65 % (30%- радикулопатія, 10% - вібраційна хвороба, 15% - ХОЗЛ, 10 - трудове каліцтво) з 27 квітня 2023 року до 01 травня 2025 року. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 27 квітня 2023 року серії 12 ААВ № 130885 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 27 квітня 2023 року у зв`язку з професійними захворюваннями, протипоказана важка праця в умовах вібрації та виробничого пилу. 
Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 450 000 грн., які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я 260 000 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 2 600 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача з відповідача, просить збільшити розмір моральної шкоди до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманих позивачем професійних захворювань, стан здоров`я, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, які необхідні позивачу для поліпшення стану здоров`я.
Внаслідок втрати професійної працездатності позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, оскільки його постійно турбує стан його здоров`я. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок отриманих професійних захворювань, втратив 65 % професійної працездатності безстроково.
В апеляційній скарзі відповідач АТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції із зменшенням розміру морального відшкодування посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.
Зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу по справі 212/11036/22 з АТ «Кривбасзалізрудком» в рахунок відшкодування моральної шкоди за 10% втрати працездатності за трудове каліцтво вже стягнуто 60 000 грн. Тому позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені. Також відповідач вказує, що позивач був обізнаний про умови праці на підприємстві та про неможливість роботодавця в повній мірі забезпечити безпечні умови праці з огляду на специфіку виробництва, а відтак працівник самостійно виявив бажання працювати в умовах шкідливих виробничих факторів. Позивачем не доведений факт спричинення моральної шкоди професійними захворюваннями діями відповідача, ймовірною причиною вважає незастосування позивачем у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту. Окрім цього, на думку відповідача, заявлений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості. 
Відзиви на апеляційні скарги не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Кривбасзалізрудком» - Овчіннікова Б.С., який підтримав доводи апеляційної скарги відповідача, просив її задовольнити, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга АТ «Кривбасзалізрудком» частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 23 травня 2001 року по 18 квітня 2002 року, з 20 травня 2002 року по 22 листопада 2005 року, з 20 червня 2006 року по 16 травня 2007 року, з 07 червня 2007 року по 29 вересня 2021 року працював прохідником шахта «Октябрська», шахта ім.Леніна, ШБУ АТ «Кривбасзалізрудком» на АТ «КЗРК».
Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 10 січня 2023  року позивачу установлено професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5-S1, з вираженими статико динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), вібраційна хвороба другої стадії від дії локальних вібрацій: синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок з вазомоторно трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом у поєданні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого ступеня Захворювання професійні. Підставою для встановлення захворювань професійного характеру послужив зазначений профмаршрут на підприємстві АТ «КЗРК» протягом 20 років.
Крім того Комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у позивача було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 Акту розслідування причин виникнення захворювання від 10 лютого 2023 року форми П-4), а саме на підставі інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_1 від 25 листопада 2021 року № 1161/7.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року № 248, умови праці позивача відносяться: по вмісту аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеню «шкідливі», по важкості праці - до 3 класу 2 ступеню «шкідливі», по рівню вібрації - до 4 класу «небезпечні», по показникам мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню «шкідливі», по рівню шуму - до 3 класу 3 ступеню «шкідливі», по показникам напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню «шкідливі».
Згідно п. 18 зазначеного акту причиною виникнення у позивача професійного захворювання є:важкість праці - маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при нормі 30 кг, періодичне перебування у незручній позі 10-30 % зміни при нормі до 25 %, вібрація локальна - еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 0,8-8,5 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 76,8-84,5 при ГДР - 76 дБ, концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично- допустиму в 1,95 рази.
Враховуючи вище вказане згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААА № 127152 від 27 квітня 2023 року позивачу вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 65% (30% радикулопатія, 10% вібраційна хвороба, 15% ХОЗЛ, 10% трудове каліцтво) з 27 квітня 2023 року до 01 травня 2025 року.
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 27 квітня 2023 року серії 12 ААВ №130885 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 27 квітня 2023 року з переоглядом 01 травня 2025 року.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві відповідача професійними захворюваннями.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
ОСОБА_1 з 23 травня 2001 року по 18 квітня 2002 року, з 20 травня 2002 року по 22 листопада 2005 року, з 20 червня 2006 року по 16 травня 2007 року, з 07 червня 2007 року по 29 вересня 2021 року працював прохідником шахта «Октябрська», шахта ім.Леніна, ШБУ АТ «Кривбасзалізрудком» на АТ «КЗРК».
Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення захворювання від 10 лютого 2023 року причиною виникнення у позивача професійного захворювання є: важкість праці - маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при нормі 30 кг, періодичне перебування у незручній позі 10-30 % зміни при нормі до 25 %, вібрація локальна - еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 0,8-8,5 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 76,8-84,5 при ГДР - 76 дБ, концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично- допустиму в 1,95 рази. 
Відповідно до висновку МСЕК від 27 квітня 2023 року позивачу вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 65% (30% радикулопатія, 10% вібраційна хвороба, 15% ХОЗЛ, 10% трудове каліцтво) з 27 квітня 2023 року до 1 травня 2025 року.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини АТ «Кривбасзалізрудком», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів.
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування.
Так, у зв`язку з захворюванням позивач втратив своє здоров`я, яке не підлягає відновленню через суттєві та безповоротні зміни в його організмі, переносить постійні болі, курси лікування забирають багато часу, віднімають багато сил та енергії, змушують витрачати великі суми коштів на лікування. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно завищеним, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».
Виходячи з цих обставин та, враховуючи те, що позивачем окрім отриманих професійних захворювань в шкідливих умовах, також отримано травму ока 06 листопада 2001 року внаслідок нещасного випадку на виробництві. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2022 року відшкодовано позивачу моральну шкоду в розмірі 60 000 грн. за отриману втрату працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві в 10 %. Процент втрати працездатності від нещасного випадку, встановлений висновком МСЕК від 27 квітня 2023 року також встановлено в розмірі 10 % і його розмір не змінено, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Також враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності внаслідок отриманих професійних захворювань в розмірі 55% та встановлення третьої групи інвалідності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також період праці на підприємстві відповідача протягом 20 років в шкідливих умовах праці, порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, враховуючи те, що він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, відчуває постійний фізичний біль, не може підіймати надмірну вагу, хронічне захворювання легень в осінньо-зимовий період загострюється і тому він часто хворіє, внаслідок отриманого ушкодження здоров`я позивачу систематично необхідно отримання медичної допомоги, він відчуває психологічний дискомфорт. Все це негативно позначається на його душевному та фізичному станах і позбавляє можливості приділяти належну увагу своїй родині. 
Колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини даної справи, тяжкість наслідків отриманих професійних захворювань, наявність фізичних страждань позивача, що в свою чергу викликають моральні страждання вважає, що розмір моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Тому колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, оскільки він не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є необґрунтованим.
Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність, на теперішній час у розмірі 55 % та встановлення третьої групи інвалідності. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Періодично проходить лікування, однак, незважаючи на постійні курси лікування, покращення в стані здоров`я не спостерігається.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів виключно на підприємстві відповідача, впродовж 20 років що потягло втрату працездатності, враховуючи розмір втрати професійної працездатності,стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану,вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 260 000 грн. до 220 000 грн.
Таким чином, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що судом стягнуто моральну шкоду в заниженому розмірі без врахування засад розумності, виваженості й справедливості.
При цьому колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що існує причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача, які виразились у тривалому продовженні роботи з власної волі у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, оскільки вказані доводи не знімають з відповідача відповідальності за незабезпечення позивача безпечними умовами праці.
Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, завданої отриманням професійних захворювань на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з наведеним вище колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої моральної шкоди, рішення суду підлягає зміні в частині розміру судового збору, стягнутого з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави із зменшенням цього розміру з 2 600 грн. до 2 200 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому має бути залишено без змін.
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задволення.
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»  задовольнити частково. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»  на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 260 000 грн. до 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень. 
Рішення суду змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»на користь держави, збільшивши цей розмір з 2 600 грн. до 2 400 (дві тисячі чотириста) грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 27 вересня 2023 року. 

Головуючий: 

Судді: