ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 340/2644/19
адміністративне провадження № К/9901/32334/20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенко М.М.
за участю:
секретаря судового засідання Івченка М.В.
представника позивача Музичко Р.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні  справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростенд-Груп» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростенд-Груп» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020  року (прийняте в складі: головуючого судді Жука Р.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Кругового О.О., суддів Прокопчук Т.С., Шлай А.В.)
УСТАНОВИВ;
І. Суть спору
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Євростенд-Груп" ( далі- позивач, товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі-відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.10.2019 року №00000050504, №00000070504 та №00000060504.
2.           Обґрунтовуючи позовні вимоги Товариство зазначило, позивач дебіторську заборгованість по ПП "Екскалібур-3000" та ТОВ "ПейПоінт" не списував, витрати фінансової та податкової звітності не відображав, а лише при отриманні документів від контрагента оприбуткував послуги від ПП "Ескалібур-3000" та продукцію від ПП "ПейПоінт" по бухгалтерському обліку. Якщо брати до уваги звітні періоди 2015-2018 роки, то державний бюджет не постраждав, а навпаки податок на прибуток був Позивачем вірно сплачений. Виписані позивачем векселі не затребувані контрагентами в трирічний термін, тому в грудні 2018 року їх було правомірно списано по бухгалтерському обліку підприємства. Також позивачем зазначено, що під час списання безнадійної кредиторської заборгованості коригування податкових зобов`язань не відбувається, отже законодавством прямо не передбачено обов`язок коригування податкового кредиту на суму ПДВ у складі безнадійної кредиторської заборгованості.
ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року позовні вимоги було задоволено частково. 
3.1. Скасовано податкове повідомлення-рішення прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області від 18.10.2019 року №00000060504 в частині нарахування основного платежу в сумі 161 203,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 40 301,00 грн.
3.2. У задоволені решти позовних вимог було відмовлено.
4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли щодо правомірності включення позивачем до складу податкового кредиту сум по взаємовідносинах з ТОВ "Пей Поінт" та ТОВ "Укрспецтехноком".
5. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того,  що ТОВ "Євростенд-Груп" списуючи у перевіреному періоді кредиторську заборгованість по якій минув термін позовної давності по постачальниках платниках ПДВ на загальну суму 5 967 043,61 грн. (по бухгалтерських рахунках 631 "розрахунки з вітчизняними постачальниками" у сумі 3 575 439,52 грн. та 511 "Довгострокові векселі, видані в національній валюті" у сумі 2 391 604,09 грн.) та включивши суми до складу податкового кредиту безпідставно не відніс відповідні суми до складу податкового зобов`язання.
5.1. Позивачем протиправно не було зареєстровано зведену податкову накладну, передбачену пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу на загальну суму 994 507.27 грн., що в силу приписів ст. 120-1 Податкового кодексу України обумовлює правомірність накладення на останнього штрафних санкцій в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, яка в даному випадку становить 497253.64 грн.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
6. 27 листопада 2020 року Товариство не погодившись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права щодо задоволення позовних вимог, просить скасувати частково рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №340/2644/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
6.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №340/2644/19 стало оскарження судових рішень, перелік яких визначений у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, з посиланням у касаційній скарзі на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
6.2. Так, позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції у своєму рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норми права (підпункт 14.1.11 п. 14.1. статті 14. Податкового кодексу України), викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі №826/14047/17, що є підставою для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
6.3. Позивач уважає, що суд першої та апеляційної інстанцій не в повному обсязі з`ясували обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, неправильно та неповно дослідили докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а саме суди не дослідили, що списання не оплаченого векселя не матиме у векселедавця (позивача) жодних наслідків щодо ПДВ та не породжуватиме обов`язку віднести цю суму до складу безповоротної фінансової допомоги, оскільки векселя виписуються без суми ПДВ.
Судами першої та апеляційної інстанції не надано оцінку щодо списання кредиторської заборгованості «Довгострокові векселі, видані в національній валюті» у сумі 2 391 604.09 грн.», тим самим не з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, неправильно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а саме, що зобов`язання за векселем не пов`язаними з товарністю чи безтоварністю, реальністю чи нереальністю операцій, списання Позивачем 2 391 604.09 гри, не матиме жодних наслідків щодо ПДВ та не породжуватиме обов`язку віднести цю суму до складу безповоротної фінансової допомоги, оскільки виписується без суми ПДВ.
6.4. Також позивач зазначає, про протиправність податкового повідомлення рішення №00000070504, яким за порушення пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, пп.58.1 ст.58 статті 120-1 ПК України, за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 994507,27 грн застосовано штраф в розмірі 50 % у сумі 497253,64 грн. (т.1, а.с.94), оскільки ТОВ «ЄВРОСТЕНД-ГРУП» не повинно було складати та реєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зведені податкові накладні, оскільки перераховані в п. 198.5 ПКУ, не виконуються, тобто, немає ніяких законодавчий застосовувати механізм нарахування «компенсуючих» ПЗ.
6.5. Представник позивача в судовому засіданні підтримала свою правову позицію, викладену в поданій ним касаційній скарзі, наполягав на скасуванні оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови позовних вимог.
7. На адресу Верховного Суду надійшов відзив податкового органу на касаційну скаргу позивача, відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
8. 29 грудня 2020 року справа №340/2644/19 надійшла на адресу Верховного Суду.
IV. Установлені судами фактичні обставини справи
9. Суди попередніх інстанцій установили, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Євростенд-Груп" зареєстроване як юридична особа з 10.01.2011 року та у перевіряємий період було платником податку на додану вартість, податку на прибуток, податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору.
10. На підставі направлень від 10.09.2019 року №58, від 09.09.2019 року №54, 55, від 06.09.2019 року №47 та Наказу № 1355 від 19.08.2019 року Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Євростенд-Груп" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року, валютного законодавства за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2019 року, іншого законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2019 року.
11. За результатами перевірки контролюючим органом 27.09.2019 року складено акт документальної планової виїзної перевірки (т.1, а.с.18-62).
12. В акті перевірки встановлено порушення ТОВ "Євростенд-Груп":
1) пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.2.1 п.139.2 ст.1 пп.140.5.10 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 55969,00 грн. в тому числі по періодам:
- І квартал 2018 року на суму 19968,00 грн.;
- Півріччя 2018 року на суму 55969,00 грн.;
- III квартал 2018 року на суму 55969,00 грн.;
- За 2018 рік на суму 55969,00 грн.
2) пп.14.1.11, пп.14.1.257 п.14.1. ст.14, п.44.1. ст.44, п.198.1, п.198.2 п.198.3 п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1155710,00 грн., в тому числі по періодам:
- березень 2017 року на суму 161203,00 грн.;
- грудень 2017 року на суму 21622,00 грн.;
- лютий 2018 року на суму 1411,00 грн.;
- березень 2018 року на суму 108796,00 грн.; травень 2018 року на суму 271333,00 грн.;
- червень 2018 року на суму 31792,00 грн.;
- липень 2018 року на суму 81,00 грн.; вересень 2018 року на суму 147440,00 грн.; жовтень 2018 року на суму 6764,00 грн.;
- грудень 2018 року на суму 341177,00 грн.;
- січень 2019 року на суму 57442,00 грн.;
- лютий 2019 року на суму 6649,00 грн.;
3) ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ ( із змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 994507,27 грн. у Єдиному реєстрі податкових накладних, що тягне за собою накладення штрафу у розмірах, визначених статтею 120-1 ПК України.
4) ст. 51, п. 70.16 ст.70, абз. б) п. 176.2 ст.176 ПК України подавалися з недостовірними даними за II квартал 2017 року та несвоєчасність подання уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого(сплаченого ) на користь платників податку, і сум утриманого податку (форма 1-ДФ), за квартал 2018 року, ІІІ-ІV квартали 2018 року, І-ІІ квартали 2019 року;
5) п.1 ч.2 ст.6, п.1 ст.7, п.3 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п.2 розділу IV Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та занижено єдиний внесок на загальну суму 4212,00 грн. ( 3825,06+386,94), в тому числі по періодах:
- листопад 2016 рок в сумі 113,20 грн.;
- грудень 2016 року в сумі 171,77 грн.;
- січень 2017 року в сумі 101,97 грн.;
- жовтень 2018 року в сумі 3442,55 грн.;
- січень 2019 році в сумі 382,51 грн.
6) п.2 розділу VI Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», виправлено самостійно занижену суму єдиного внеску на загальну суму 28963,54 грн.
- у травні 2016 року за квітень 2016 оку в сумі 1074,51 грн.;
- у серпні 2017 року за червень 2017 рок в сумі 14431,59 грн.; в серпні 2017 року за липень 2017 рок в сумі 13448,56 грн.; в січні 2019 року за лютий 2018 року в сумі 3,55 грн.;
- у січні 2019 року за березень 2018 року в сумі 3,59 грн.;
- у січні 2019 року за червень 2018 року в сумі 1,74 грн.
13. На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення від 18.10.2019 року:
- №00000050504, яким за порушення пп.145.1.257 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.2.1 пп.139.2 ст.139, пп.140.5.10 п. 140.5 ст.140 ПКУ збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі 55969,00 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 13992,00 грн. (т.1, а.с.93);
- №00000070504, яким за порушення пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, пп.58.1 ст.58 ст. 120-1 ПК України, за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 994507,27 грн. застосовано штраф в розмірі 50 % у сумі 497253,64 грн. (т.1, а.с.94);
- №00000060504, яким за порушення пп.14.1.1, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, ст.44, п.198.1., п.198.2, п.198.3 п.198.5 ст.198 ПКУ збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 1155710,00 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 288928,00 грн. (т.1, а.с.95).
14. Не погоджуючись із висновками контролюючого органу позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
V. Оцінка Верховного Суду
15. Суд звертає увагу, що переглядом в касаційній інстанції у цій справі є правомірність формування податкової звітності по якій минув термін позовної давності по постачальника платниках ПДВ на загальну суму 5 967 043,61 грн. (по бухгалтерському рахунку 631 "Розрахунок з вітчизняними постачальниками" у сумі 3 575 439,52 грн. та 511 "Довгострокові векселі, видані в національній валюті" у сумі 2 391 604,09 грн. та необхідності реєструвати податкову накладну, передбачену пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу на загальну суму 994 507.27 грн.
16. Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
17.  Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України (тут і далі, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), виходить з такого.
18. Правовідносини щодо обігу векселів в Україні врегульовано наступними нормативними актами: Женевською конвенцією 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні та прості векселі (далі - Уніфікований закон); Женевською конвенцією 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі; Женевською конвенцією 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів; Законом України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі»; Законом України «Про цінні папери і фондову біржу»; Законом «Про обіг векселів в Україні» та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України (згідно ст. 1 Закону України «Про обіг векселів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2374-Ш).
19. Згідно з статтею 28 Закону України від 23.02.2006 № 3480-ГУ «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» (із змінами та доповненнями) вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю) (п. 1 ст. 28). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у паперовій формі (п. 2 ст. 28) Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються Законом України "Про обіг векселів в Україні (п. 3ст. 28)
20. Статтею 4 Закону України від 05.04.2001 № 2374-ГГГ «Про обіг векселів в Україні» (у редакції чинній у 2018 році - на момент здійснення господарських операцій) видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.
На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.
Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.
Особи, винні в порушенні вимог цієї статті, несуть відповідальність згідно з законом.
21. Відповідно до статей 33, 34 Уніфікованого закону (з урахуванням вимог статті 77 цього Закону стосовно простих векселів), встановлено наступні строки платежу за переказним та простим векселем, а саме: за пред`явленням; у визначений строк від пред`явлення; у визначений строк від дати складання; на визначену дату.
22. Простий вексель строком за пред`явленням підлягає оплаті при його пред`явленні. При цьому, він повинен бути пред`явлений для платежу протягом одного року від дати його складання.
23. Відповідно до статті 70 Уніфікованого закону (з урахуванням вимог ст. 77 цього Закону стосовно простих векселів) позовні вимоги до акцептанта, які випливають з простого векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.
24. Суд звертає увагу на те, що операції щодо видачі та погашення векселя є способом проведення негрошового розрахунку за отримані товари (роботи, послуги).
25. Як убачається розрахунок за поставлені товари відбулись шляхом видачі векселів, грошові зобов`язання щодо платежу за договором поставки припинились та виникли грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.
26. Судами першої та апеляційної інстанції не надано оцінку щодо списання кредиторської заборгованості «Довгострокові векселі, видані в національній валюті» у сумі 2 391 604.09 грн.», тим самим не з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
27. Суди першої та апеляційної інстанції не розмежовували грошові зобов`язання та правомірність їх нарахування за бухгалтерськими рахунками 631 "розрахунки з вітчизняними постачальниками" та 511 "Довгострокові векселі, видані в національній валюті". 
28. Так, щодо бухгалтерського рахунку 631 "розрахунки з вітчизняними постачальниками" у сумі 3 575 439,52 грн., Суд зазначає, що згідно з нормами чинного законодавства платники податку зобов`язані самостійно декларувати свої податкові зобов`язання та визначати сутність і відповідність здійснюваних ними операцій тим, які перераховані Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755- VI (із змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, далі -ПК України).
29. Пунктом 44.1 статті 44 розділу II ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
30. Згідно з п. 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
31. Відповідно до п.198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг
32. Відповідно до абз. а п. п.14.1.11 п. 14.1 статті 14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Згідно п.п. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги:
а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;
б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості. 
33. При цьому, згідно з пп. 14.1.257 п. 14.1 статті 14 ПК України сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.
34. Відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
35. Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (1095 днів).
36. Пунктом 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у раз, якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в неоподатковуваних ПДВ операціях або в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п. 189.9 ст. 189 цього Кодексу.
37. Суд звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій не досліджувалось правильність формування податку на додану вартість за бухгалтерським рахунком 631 "розрахунки з вітчизняними постачальниками" у сумі 3 575 439,52 грн., а також первинні документи з господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
38. Також судами не встановлено чи були зареєстровані податкові накладні по вказаним господарським операціям у перевіряємий період.
39. За таких обставин Суд зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій, про наявність порушення з боку ТОВ «Євростенд-Груп» щодо формування грошових зобов`язань є передчасними.
40. Відносно правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 18.10.2019 року №00000070504, то колегія суддів зазначає, що воно є похідним від податкового повідомлення-рішення від 18.10.2019 року №00000060504. 
41. Щодо доводів позивача стосовно стягнення правничої допомоги, Суд зазначає, що у зв`язку з тим що наразі відсутні встановлені частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для стягнення судових витрат на користь позивача, адже направлення справи на новий розгляд по суті позовних вимог унеможливлює здійснення розподілу судових витрат, понесених позивачем, шляхом їх відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
42. З огляду на наведене суди попередніх інстанцій у порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи не надали належної оцінки цим обставинам, у зв`язку з чим висновки цих судів не можна визнати такими, що ґрунтуються на повному і всебічному з`ясуванні обставин у справі.
43. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Тобто, цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
44. За змістом частини четвертої статті 9 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.
45. Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи, закріплений частиною першою статті 90 КАС України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
46. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 КАС України).
47. На думку колегії суддів, підхід судів попередніх інстанцій є формальним, оскільки суди повинні були не лише встановити з яких підстав здійснені висновки в акті перевірки, а й надати кожному із встановлених контролюючим органом порушень правову оцінку у взаємозв`язку із доводами позивача і наданими ним на їх підтвердження доказами. Окрім цитування встановлених в ході перевірки порушень, суди попередніх інстанцій повинні були їх встановити і перевірити, тим самим здійснивши перевірку встановлених контролюючим органом обставин фактичним обставинам.
48. Крім того, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що у разі оскарження особою податкових повідомлень-рішень, в судовому процесі вимагається встановлення всіх обставин щодо підстав, з яких ці податкові повідомлення-рішення були прийняті контролюючим органом, та правової оцінки таких підстав.
49. За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
50. З огляду на обмежений обсяг процесуальних повноважень Верховного Суду та на те, що суд першої та апеляційної інстанції не перевірили й не встановили ті фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення позовних вимог, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд в частині відмови позовних вимог.
51. Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, зокрема, встановити і перевірити висновки контролюючого органу, висловлені в акті перевірки, з урахуванням предмета доказування у цій справі, з перевіркою їх належними та допустимими доказами, надати належну правову оцінку кожному доказу окремо та у їх сукупності. Судове рішення, з урахуванням встановлених обставин та зібраних доказів, повинно містити обґрунтування, чому суд приймає або відхиляє той чи інший доказ, надавши правову оцінку усім доводам сторін в межах заявленого позову.
VII. Судові витрати
52. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
53. Повний текст постанови складено 04 серпня 2023 року.
54. Керуючись статтями 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростенд-Груп» - задовольнити частково.
2. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020  року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у цій справі скасувати, справу №340/2644/19 направити на новий розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду.
3. На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                                                О.О. Шишов
Судді                                                                                                                             І.В. Дашутін
                                                                                                                                      М.М. Яковенко