Справа № 362/3230/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8316/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Марчук О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 липня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Йовдія Дмитра Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Марчука О.Л., у цивільній справі № 362/3230/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів, -
 
                                                  ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів. Зазначав, що він є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», мав відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 і видану платіжну карту Універсальна № НОМЕР_2 із встановленим кредитним лімітом у розмірі 50 000,00 грн. 21 червня 2022 року з його рахунку було списано грошові кошти на загальну суму 45 455,97 грн. трьома платіжними операціями, зробленими фактично одночасно по 15 151,99 грн. Того ж дня за виконання вказаних операцій з його рахунку відповідачем тричі була списана банківська комісія у сумі 606,08 грн., 606,08 грн. та 588,41 грн., а всього 1 801,00 грн. Стверджуючи, що будь-яких розпоряджень щодо переведення грошових коштів з належної йому банківської картки він не надавав, будь яких платіжних доручень не складав та не скеровував їх відповідачу ні у паперовому вигляді, ні у електронному з використанням електронної системи «Приват24», або будь-якої іншої клієнтської системи банку для виконання платіжних операцій, вважає, що грошові кошти списані наведеними вище платіжними операціями, є такими що здійснені поза його волею. Надалі, 27 липня 2022 року на його рахунок надійшли кошти від платника ОСОБА_2 як повернення грошових коштів за договором позики в сумі 46 250,00 грн. Однак вказана сума була зарахована АТ КБ «ПриватБанк» як погашення від`ємного значення балансу рахунку в межах кредитного ліміту, яке утворилося внаслідок згаданого вище незаконного списання грошових коштів та подальшого списання банком у зв`язку з цим банківської комісії, обов`язкового платежу та відсотків за користування кредитним лімітом. З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь грошові кошти в сумі 48 222,94 грн., з яких: 45 455,97 грн. - грошові кошти, списані внаслідок незаконних платіжних операцій, 1 801,00 грн. - незаконно списана банківська комісія, 965,97 грн. - незаконно списані відсотки за користування кредитним лімітом.  
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».
Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Йовдій Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що 21 червня 2022 року з рахунку позивача було незаконно списано грошові кошти на загальну суму 45 455,97 грн. Будь-яких розпоряджень щодо переведення грошових коштів з належної йому банківської картки позивач не надавав, будь-яких платіжних доручень не складав та не скеровував їх відповідачу. При цьому позивач не розголошував паролю входу до системи інтернет-банкінгу «Приват24», пін-коду кредитної картки чи інших її реквізитів або інформації за допомогою якої можна ініціювати платежі. Також, відмовляючи ви позові, суд  першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач одразу після виявлення факту незаконного списання грошових коштів з його карткового рахунку повідомив про це на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» за номером 3700, а також звернувся до банку з відповідною заявою в електронній формі, в якій повідомив про зазначені події. Того ж дня позивач звернувся до органів Національної поліції із заявою про вчинення шахрайських дій, на підставі якої відкрито кримінальне провадження № 12022116030001077 від 08 липня 2022 року. Звертає увагу на те, що відповідно до положень чинного законодавства користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втрати, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.     
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» і мав відкритий у банку картковий рахунок № НОМЕР_1 та видану платіжну карту Універсальна № НОМЕР_2 із встановленим кредитним лімітом у розмірі 50 000,00 грн. 
Як зазначив ОСОБА_1 в позовній заяві 21 червня 2022 року він дізнався, що банком проведено несанкціоновані операції за його рахунком, а саме списано грошові кошти на загальну суму 45 455,97 грн. трьома платіжними операціями, зробленими фактично одночасно по 15 151,99 грн. Того ж дня за виконання вказаних операцій з його рахунку відповідачем тричі була списана банківська комісія у сумі 606,08 грн., 606,08 грн. та 588,41 грн., а всього 1 801,00 грн. Стверджував, що будь-яких розпоряджень щодо переведення грошових коштів з належної йому банківської картки він не надавав, будь яких платіжних доручень не складав та не скеровував їх відповідачу ні у паперовому вигляді, ні у електронному з використанням електронної системи «Приват24», або будь-якої іншої клієнтської системи банку для виконання платіжних операцій, вважає, що грошові кошти списані наведеними вище платіжними операціями, є такими що здійснені поза його волею. 
Згідно з копією виписки по картці/рахунку № НОМЕР_1 від 01 серпня 2022 року протягом 21 червня 2022 року здійснено перекази грошових коштів у загальному розмірі на 45 455,97 грн. та списано банківську комісію за відповідні банківські операції на загальну суму 1 801,00 грн. (а.с. 16-18).
Про вказані трансакції ОСОБА_1 повідомив АТ КБ «ПриватБанк» 21 червня 2022 року за телефоном гарячої лінії 3700, а також відповідною заявою від 21 червня 2022 року направленій банку в електронній формі, яка була зареєстрована за вхідним номером 134-ВБ (а.с. 19-20, 21).
21 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Білоценківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, в якій повідомив про те, що невідомі особи через додаток «Приват24» зняли з кредитної картки грошові кошти в розмірі 47 256,00 грн. (а.с. 24).
Листом від 04 липня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-220621/ 18152 АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь на заяву  ОСОБА_1 , яким повідомило останнього, що 21 червня 2022 року за його рахунком був здійснений переказ коштів. Транзакція булапідтверджена 3Dsecure, який надсилався на його фінансовий телефон. Чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу, тому банк не може повернути переказані кошти. У випадку впевненості наявності шахрайських дій, рекомендовано звернутись до правоохоронних органів (а.с. 22-23). 
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань  08 липня 2022 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення в кримінальному провадженні №12022116030001077 (а.с. 25).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь грошових коштів в сумі 48 222,94 грн.  
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», абзацу першого пункту 1 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (далі - Положення № 705), користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).
Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Під час розгляду справи, судом першої інстанції було встановлено та не спростовано позивачем, що операція щодо спірного переказу грошових коштів була здійснена із використанням реквізитів платіжної картки, у тому числі номеру карти, ПІН-коду, СVV-коду, які мають бути відомі тільки позивачу як власнику картки. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження неправомірних дій відповідача АТ КБ «ПриватБанк», внаслідок яких з кредитного ліміту позивача було списано грошові кошти на загальну суму 48 222,94 грн.
При цьому ст. 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
За змістом вказаної норми у випадку встановлення факту безпідставного списання банком грошових коштів з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів банк повинен зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача.
Як було зазначено, звертаючись із даним позовом, ОСОБА_1 посилався на неправомірність списання 21 червня 2022 року з його карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», за рахунок кредитного ліміту грошових коштів на загальну суму 45 455,97 грн. та банківської комісії на загальну суму 1 801,00 грн.
Відтак, враховуючи положення ст. 1073 ЦК України ОСОБА_1 мав заявити позовні вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» вчинити дії щодо здійснення перерахунку заборгованості або зарахування відповідних сум на його рахунок, а не про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь відповідних сум коштів.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є підставою для відмови в позові.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь грошових коштів в сумі 48 222,94 грн.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. 
Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1  підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Йовдія Дмитра Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач
Судді