У х в а л а  
 
10 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 442/1150/23
 
провадження № 61-9225ск23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю. 
 
розглянув касаційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Осоння Карпати», ОСОБА_1 - адвоката Козія Ігоря Юрійовича на постанову Львівського апеляційного суду від  23 травня 2023 року за заявою заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2023 року до суду надійшла заява заступника керівника Львівської обласної прокуратури М. Друзюк в інтересах держави в особі Львівської обласної адміністрації про вжиття заходів забезпечення позову, подану до подання позовної заяви. 
 
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2023 року у задоволенні заяви заступника керівника Львівської обласної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову відмовлено.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від  23 травня 2023 року апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2023 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким заяву заступника керівника Львівської обласної прокуратури задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони суб`єктам владних повноважень, товариства з обмеженою відповідальністю «Осоння Карпати» (далі - TзOB «Осоння Карпати»), ОСОБА_1 , іншим фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії (шляхом поділу, об`єднання, виділу часток, реєстрації права власності, відчуження на користь третіх осіб) щодо наступних об`єктів:  нежитлової будівлі загальною площею 205, 8 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2076156446212; нежитлової будівлі загальною площею 76, 4 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2076172046212; нежитлової будівлі загальною площею 26, 4 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2076188846212; нежитлової будівлі загальною площею 26, 5 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2076136946212; нежитлової будівлі загальною площею 26, 4 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2076127646212; нежитлової будівлі загальною площею 44, 8 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2076104446212; нежитлової будівлі загальною площею 40, 1 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2076075646212; нежитлової будівлі загальною площею 397, 0 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2076180846212; нежитлової будівлі загальною площею 52, 5 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2076146446212.
 
Постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції, вважав за доцільне задовольнити заяву про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.
 
У червні 2023 року представник ТзОВ «Осоння Карпати», ОСОБА_1 - адвокат Козій І. Ю. подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права й залишити без змін рішення суду першої інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Згідно з вимогами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Відповідно до положень частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. 
 
Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
 
Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
 
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
 
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
 
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
 
Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
 
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання можливе рішення по суті позовних вимог.
 
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення. Інститут забезпечення позову захищає однаково інтереси як позивача, так і відповідача.
 
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
 
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
 
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
 
Судами встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2020 року у справі № 442/5556/19, яке скасовано постановою Львівського апеляційного суду від 23.08.2022 року, за  ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлові будівлі літ. Г-1 (площею 40,10 кв.м), літ. И-1 (площею 44,80 кв.м), літ. Ї-1 (площею 26,40 кв.м) літ. І-1 (площею 26,50 кв.м), літ. Е-1 (площею 52,50 кв.м), літ.Є-3 (площею 205,8 кв.м), літ. Ж-2 (площею 76,40 кв.м), літ. Д-4 (площею 397 кв.м), літ. Й-1 (площею 26,40 кв.м), які знаходяться по АДРЕСА_10 .
На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна, а 22 липня 2020 року спірні об`єкти нерухомого майна внесла до статутного фонду TзOB «Осоння Карпати».
Зазначено, що ОСОБА_1 внесла до статутного капіталу ТзОВ «Осоння Карпати» майно, право власності на яке, скасовано судом. Зазначене свідчить про недобросовісність дій ОСОБА_1 , які спрямовані на створення незаконних умов для заволодіння та розпорядження самочинно збудованими нежитловими будівлями та ухилення від можливих наслідків у разі подання ЛОДА відповідного позову про звільнення зайнятої лісової ділянки шляхом знесення таких будівель.
22 липня 2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майне зареєстровано право власності на спірні об`єкти за TзOB «Осоння Карпати».
Встановлено, що Львівською обласною прокуратурою скеровано до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області позовну заяву в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації до TзOB «Осоння Карпати», ОСОБА_1 , треті особи: державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» (далі - ДП «Дрогобицьке лісове господарство»), державна інспекція архітектури та містобудування України про скасування державної реєстрації права власності та зобов`язання знесення об`єктів самочинного будівництва, розгляд справи (№ 442/1225/23) якої, відкладено на 04 серпня 2023 року на 11 год 00 хв ухвалою цього ж суду від 12 червня 2023 року.
На час звернення до суду з заявою про забезпечення позову лісова ділянка зайнята будівлями і спорудами, право власності на які зареєстровано за TзOB «Осоння Карпати», що унеможливлює її використання ЛОДА (власником) та ДП «Дрогобицьке лісове господарство» (постійним користувачем). Встановивши, що між сторонами виник реальний спір щодо права власності на зазначене вище нерухоме майно, врахувавши, що саме за  відповідачем, як визначено судами, зареєстровано право власності на це нерухоме майно, що значно ускладнить виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог, тому забезпечення позову забезпечить ефективне виконання судового рішення, тому суд апеляційної інстанції, обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову, які є співмірним заявленим позовним вимогам.
 
Указане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судом, зводяться до переоцінки доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 159 ЦПК України заявник має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживались.
 
До того ж, відповідно до статті 158 ЦПК України заявник наділений правом подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
 
Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що правильність застосування судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ТзОВ «Осоння Карпати», ОСОБА_1 - адвоката Козія І. Ю. на постанову Львівського апеляційного суду від  23 травня 2023 року є необґрунтованою.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Осоння Карпати», ОСОБА_1 - адвоката Козія Ігоря Юрійовича на постанову Львівського апеляційного суду від  23 травня 2023 року за заявою заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову відмовити.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                               О. В. Білоконь

                                                                                                              Н. Ю. Сакара