ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/21431/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Суховарова А.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Вищого професійного училища №17 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 за заявою Вищого професійного училища №17 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в адміністративній справі №160/21431/21 за позовом  Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області   до  Вищого професійного училища №17 про застосування заходів реагування,- 
ВСТАНОВИВ:
05.11.2021 Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Вищого професійного училища №17, в якій позивач просить:
застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: будівлі навчального корпусу, будівлі гуртожитку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 49 А Вищого професійного училища №17 (код ЄДРПОУ - 02541444), до повного усунення порушень;
встановити у судовому рішенні спосіб і порядок його виконання шляхом зобов`язання зупинити експлуатацію об`єктів, а саме: будівлі навчального корпусу, будівлі гуртожитку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 49 А Вищого професійного училища №17 (код ЄДРПОУ - 02541444) до повного усунення порушень.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 по справі № 160/21431/21 позовну заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області  до Вищого професійного училища №17  про застосування заходів реагування - задоволено в повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу у цій справі.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.07.2022 визнано неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, наведені Вищим професійним училищем № 17. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Вищого професійного училища № 17 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року у справі № 160/21431/21 відмовлено.
Не погодившись із ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.07.2022, ВПУ №17 подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а справу направити для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 касаційну скаргу Вищого професійного училища №17 залишено без задоволення. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2022 року залишено без змін.
20.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Вищого професійного училища №17 надійшла заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі № 160/21431/21 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Вищого професійного училища №17 про застосування заходів реагування, в якій просять: до розгляду заяви по суті зупинити виконання за виконавчим листом за №160/21431/21 виданим 20.04.2022 р.; витребувати виконавчий лист №160/21431/21 від 20.04.2022 р. з Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); визнати виконавчий лист за №160/21431/21 виданий 20.04.2022 р. таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що визначені в акті Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 13.08.2021 року № 691 порушення виявлялись позивачем і раніше, що підтверджується копіями приписів від 16.03.2020 року №430, від 10.09.2019 року № 2661, які містять відомості що обладнання приміщень системою протипожежного захисту, а саме - системою пожежної сигналізації, системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей пропонуються до виконання з 1993 року. Позивач не надав суду жодних документів, які мають суттєве значення по справі, а саме – документів про право власності на об`єкти, де відбувалась перевірка, їх найменування та їх місцезнаходження. Обмежився вказівкою «будівлі і приміщення за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 49А». Вказане не відповідає відомостям Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Суд також, при ухваленні рішення, не перевірив реєстрацію об`єктів нерухомого майна у відповідному реєстрі, інформація про що була в вільному доступі до початку введення воєнного стану. Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно, витягів і інформаційних довідок місцезнаходження навчальних корпусів зазначено за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 49 А, місцезнаходження гуртожитку – м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 49 Б. Тобто навчального корпусу і гуртожитку за адресою пр. Богдана Хмельницького, 49А, не існує, тому виконати виконавчий лист не можливо, виправити рішення суду, яке ґрунтується на невірно оформленому Акті перевірки від 13.08.2021 №691 та Акті перевірки від 08.02.2022 №66 також не можливо. В разі звернення ВПУ №17 з позовом про виселення в судовому порядку мешканців гуртожитку для виконання спірного виконавчого листа, позивач зобов`язаний надати правовстановлюючий документ про право власності на гуртожиток і посилатися на рішення №160/21431/21, але це різні за відомостями Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно об`єкти нерухомості. Усі вищезазначені обставини роблять неможливим виконання рішення по справі №160/21431/21 і підтверджують, що виконавчий лист не підлягає виконанню. У зв`язку з чим, відповідач звертається до суду з даною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у задоволенні заяви Вищого професійного училища №17 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 160/21431/21 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Вищого професійного училища №17 про застосування заходів реагування  відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду Вище професійне училище №17 звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
За позицією відповідача, суд першої інстанції не звернув увагу на підставу для звернення до суду, а саме Акт Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 13.08.2021 року № 691, від 08.02.2022 №66 про виявлення порушень в будівлі навчального корпусу, будівлі гуртожитку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, гір. Богдана Хмельницького, буд. 49А Вищого професійного училища №17 (код ЄДРПОУ - 02541444). Згідно свідоцтва про право власності від 06.03.2006 будівля навчального корпусу має державну реєстрацію: Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вул.Героїв Сталінграду, 49 а; а будівля гуртожитку - Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вул.Героїв Сталінграду, 49 б. Зазначене додатково підтверджено інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна. Але в рішенні та в виконавчому листі судом першої інстанції була зазначена саме адреса об`єктів, вказана Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області. Відсутність відомостей про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно як будівлі навчального корпусу та будівлі гуртожитку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 49А є ознакою відсутності самого права на це майно і фіксування порушення пожежної сигналізації на об`єктах, які не є власністю ВПУ №17, не визначає останнього, як належного суб`єкта порушення. Посилання суду на рішення Дніпровської міської ради №31/64 від 27.05.2015 «Про склад міської комісії щодо присвоєння найменувань (перейменування) вилицям, провулкам, проспектам, площам, паркам, скверам, мостам та іншим об`єктам, розташованим на території міста Дніпропетровська» стосується затвердженні складу комісії міської ради і не носить відомості про перейменування вулиці Героїв Сталінграду на проспект Богдана Хмельницького. Суд не врахував норми матеріального права і той факт, що сама по собі наявність будь-якого документу про зміну юридичної адреси об`єктів нерухомості не ідентифікує об`єкти нерухомості без внесення його власником відповідних змін до Державного реєстру згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині відомостей про нерухоме майно, у тому числі якщо відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. З урахуванням висновків суду першої інстанції склалося враження про застосування формального підходу до розгляду судових справ і видачу виконавчого листа за № 160/21431/21 від 20.04.2022 р. про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, коли суд не з`ясовує відомості які саме будівлі, об`єкти нерухомості, за якою самою адресою необхідно зупинити експлуатацію. Згідно ст.374 КАС України суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням обов`язку боржником або іншою особою або з інших причин. При цьому причини не є виключними, оскільки передбачаються також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. Суд критично ставиться до позиції ВПУ №17, але при цьому не оцінює законність посилань позивача, чим порушує основні принципи змагальності судового процесу. Факт визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню і неможливості його виконання підтверджується і актом державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро). Усі зазначені обставини роблять неможливим виконання рішення по справі №160/21431/21 і підтверджують, що виконавчий лист не підлягає виконанню.
Апеляційний розгляд справи здійснено відповідно до ст.311 КАС України, в порядку письмового провадження.
Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є необґрунтованою.
          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
          Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
          Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
          Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведеного вище вбачається, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
          Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
          У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р., «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
          Відповідно до ч.1 ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
          Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
          Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження виконавче провадження" як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
          Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частинами 1, 2 ст.374 КАС України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
          Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
          Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
          Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
          Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за судовим рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за судовим рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі судове рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
          Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
          Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
          Тобто, чинним законодавством чітко визначено перелік підстав, за наявності яких можливо визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.
Згідно частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі № 160/21431/21 застосовано захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: будівлі навчального корпусу, будівлі гуртожитку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 49 А Вищого професійного училища №17, до повного усунення порушень.
За результатами проведення повторної перевірки був складений акт Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 08.02.2022 року № 66, відповідно до якого, порушення, залишені без виконання склали пункти щодо не дообладнання приміщень системою протипожежного захисту, а саме - системою пожежної сигналізації, системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей.
Тому, обов`язок, встановлений рішенням суду, не є таким, що припинився, а також не є таким, що був добровільно виконаний.
Отже, заявником на розгляд суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про помилковість видачі виконавчого документа; скаржником не доведено, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання згаданого судового рішення. Інших підстав, які свідчить про те, що виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню заявник у поданій заяві не зазначає.
Натомість, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, призведе до припинення обов`язку заявника щодо виконання рішення суду.
Втім, на думку колегії суддів, доводи заяви фактично свідчать про незгоду позивача із судовими рішеннями по даній справі.
З огляду на наведене, вимоги заяви Вищого професійного училища №17 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є безпідставними, необґрунтованими, а тому судом правомірно відмовлено у їх задоволенні.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Керуючись статтями 242,308,309,311,315,316,321,322,325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Вищого професійного училища №17 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 за заявою Вищого професійного училища №17 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в адміністративній справі №160/21431/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2023 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров