П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  2-а-2102/05 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Вачко В.І.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   

02 жовтня 2023 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С. на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 18 липня 2023 року (ухвалена в м. Овруч) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про зміну способу і порядку виконання судового рішення, 

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду першої інстанції з заявою, в якій просив змінити спосіб та порядок виконання виконавчого листа № 2-2102/5 виданого 30.07.2008 року Овруцьким районним судом Житомирської області, шляхом стягнення з Департаменту молодіжної та соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 793161,60 грн. як компенсація за ненадання житла сім`ї ОСОБА_2 в кількості 4-х осіб, в складі якої є потерпілий від аварії на Чорнобильській АЕС категорії-1, поза чергою, визначеною списком сімей переселенців, які мають 1-у категорію.
Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 18 липня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та ухвалити нову постанову, якою задовольнити заяву.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
19 вересня 2023 року до суду від позивача надійшло клопотання, в якому вона підтримує доводи апеляційної скарги.
Також, від відповідача до суду 19.09.2023 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 08 вересня  2023 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 08.09.2006 року, зобов`язано Головне управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації забезпечити жилою площею сім`ю ОСОБА_2 в кількості 4-х осіб, в складі якої є потерпілий від аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, поза чергою, визначеною списком сімей переселенців, які мають 1-у категорію.
Рішення набрало законної сили 02.04.2008 року і на його виконання Овруцьким районним судом Житомирської області 30.07.2008 року було видано виконавчий лист № 2-2102/05 про зобов`язання Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації забезпечити жилою площею сім`ю ОСОБА_2 в кількості 4-х осіб, в складі якої є потерпілий від аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, поза чергою, визначеною списком сімей переселенців, які мають 1-у категорію.
23.12.2008 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 10647447 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2102/05, виданого 30.07.2008 року Овруцьким районним судом Житомирської області.
Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 08.12.2015 року змінено стягувача у виконавчому провадженні з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_1 .
Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 31.05.2016 року змінено боржника у виконавчому провадженні з Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації на Департамент молодіжної та соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації.
Державним виконавцем 30.06.2016 року направлено повторну вимогу боржнику про негайне виконання рішення суду, 04.11.2016 року та 22.05.2017 року накладено штрафи за невиконання рішення суду, 09.06.2017 року надіслано до ГУНП у Вінницькій області заяву про вчинення злочину щодо невиконання судового рішення на підставі ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», 14.07.2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 20.07.2017 року, яка залишена в силі постановою Верховного Суду України від 04.09.2019 року № 286/1810/17, скасовано постанову державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮ України від 14.06.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 10647447 з примусового з виконання виконавчого листа № 2-2102/05, виданого 30.07.2008 року Овруцьким районним судом Житомирської області.
09.12.2019 року державним виконавцем відновлено виконавче провадження № 10647447 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2102/05, виданого 30.07.2008 року Овруцьким районним судом Житомирської області і вжито усіх передбачених законом заходів задля виконання рішення суду, проте таке продовжує бути невиконаним. 
23.03.2023 року державним виконавцем надіслано на адресу боржника Департаменту молодіжної та соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації вимогу щодо надання причин поважності невиконання рішення суду, а також заходів, які спрямовувались на його фактичне виконання у строк до 03.04.2023 року. 
Листом віл 28.03.2023 року повідомив про неможливість виконання рішення суду, у зв`язку із відсутністю фінансування відповідної Програми і забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. 
У зв`язку з чим, Державний виконавець звернувся до суду із заявою, в якій просив змінити спосіб та порядок виконання виконавчого листа № 2-2102/5 виданого 30.07.2008 року Овруцьким районним судом Житомирської області, шляхом стягнення з Департаменту молодіжної та соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ: 40159685) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) коштів в сумі 793161,60 грн. як компенсація за ненадання житла сім`ї ОСОБА_2 в кількості 4-х осіб, в складі якої є потерпілий від аварії на Чорнобильській АЕС категорії-1, поза чергою, визначеною списком сімей переселенців, які мають 1-у категорію.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що  встановлення способу виконання виконавчого листа шляхом, який обраний заявником, фактично змінить рішення суду у зв`язку зі зміною обраного способу захисту прав позивача.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. (ч.1). Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. (ч.2). Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. (ч.3).
Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише: 1) у виняткових випадках; 2) за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим; 3) за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.
Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів реалізації (виконання) рішення в разі неможливості його виконання у спосіб і порядок, встановлений раніше.
Зміна способу і порядку виконання рішення суду може відбутися шляхом заміни одного заходу примусового виконання судового рішення іншим або коли, при виконанні рішення адміністративного суду, яким присуджені певні речі або кошти, неможливо їх повернути за їх відсутності, що є підставою для звернення стягнення на грошові кошти тощо.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 у справі № 281/1820/14-а, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а.
Суд зазначає, що поняття "спосіб і порядок виконання судового рішення" мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.
Спосіб виконання судового рішення є способом реалізації захисту порушених прав позивача, який визначений самим рішенням та повинен відповідати вимогам закону. Під зміною ж способу і порядку виконання судового рішення необхідно розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації прийнятого рішення. Ці заходи мають забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.
Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.
З матеріалів справи встановлено, що згідно рішення  Овруцького районного суду Житомирської області від 08.09.2006 року, зобов`язано Головне управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації забезпечити жилою площею сім`ю ОСОБА_2 в кількості 4-х осіб, в складі якої є потерпілий від аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, поза чергою, визначеною списком сімей переселенців, які мають 1-у категорію.
Тобто, за результатами розгляду справи та вирішення спору між сторонами, суд постанови рішення немайнового характеру, яким зобов`язав суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії задля захисту порушених прав позивача.
Натомість у поданій заяві державний виконавець просить суд змінити спосіб і порядок виконання вищевказаного рішення шляхом  стягнення з Департаменту молодіжної та соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ: 40159685) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) коштів в сумі 793161,60 грн. як компенсація за ненадання житла сім`ї ОСОБА_2 в кількості 4-х осіб, в складі якої є потерпілий від аварії на Чорнобильській АЕС категорії-1, поза чергою, визначеною списком сімей переселенців, які мають 1-у категорію.
Тобто, позивач, просить про зміну судового рішення з немайнового на майнове (про стягнення суми коштів).
Колегія суддів зазначає, що розрахунок належної позивачу коштів судом не здійснювався, а тому, змінивши спосіб виконання рішення із зобов`язання здійснити перерахунок та виплату на стягнення конкретної суми цієї доплати, відбудеться зміна рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питань, що не були предметом дослідження при розгляді справи по суті.
Варто зазначити, що способи захисту прав та інтересів фізичної та юридичної особи у публічно-правовому спорі визначені у частині першій статті 5 КАС України, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Тобто законом визначено конкретний перелік способів захисту прав та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Також суд зазначає, що в силу вимог ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відтак закон допускає можливість обрання судом іншого способу захисту прав та інтересів фізичної/юридичної особи, аніж вищенаведені загальні способи. Проте таке своє рішення суд повинен обґрунтувати, вирішуючи справу по суті.
Крім того, суд наголошує, що єдиною правовою підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Разом з тим, наведені апелянтом доводи не свідчать про існування вказаних обставин.
Крім того, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.09.2018 по справі 1304/5584/12.
Так, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заявник просить змінити не спосіб і порядок виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження судом під час прийняття рішення.
Отже, зазначені обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України, а навпаки вказують на те, що така зміна призведе до зміни способу судового захисту у цій справі, що суперечить цільовому призначенню даного процесуального інституту.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо про відмови в задоволенні заяви Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. про зміну способу і порядку виконання судового рішення, оскільки встановлення способу виконання рішення суду шляхом, який обраний заявником, фактично змінить рішення суду, у зв`язку зі зміною обраного способу захисту прав позивача.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С. залишити без задоволення, а ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 18 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Біла Л.М.