ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1165/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №708/468/23 Категорія: на ухвалу 	ОСОБА_1 . 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_2 ;
відповідач – ОСОБА_3 ;
особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_2 адвокат Якуба Галина Олександрівна;

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Якуби Галини Олександрівни на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 26 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 26 травня 2023 року зупинено провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу на строк до припинення перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Ухвала суду обґрунтована тим, що клопотання відповідача є законним та обґрунтованим, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України норма щодо зупинення провадження у справі носить імперативний характер.
Також суд вважав, що стороною позивача не надано на підтвердження будь-яких доказів здійснення психологічного насильства та пияцтва як підстави для прискорення судового розгляду та ігнорування клопотання відповідача щодо зупинення провадження в справі.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача – адвокат Якуба Г.О. подала апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 26 травня 2023 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у спорах з приводу розірвання шлюбу та імперативний характер процесуальної норми, оскільки відповідно до ст. 24, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 та ст. 112 Сімейного кодексу України ніхто не може бути примушений перебувати у шлюбі, при цьому навіть у разі незгоди іншого з подружжя щодо розірвання шлюбу.
Вказує, що місцевий суд не врахував те, що у подружжя відсутні спільні діти, чиї інтереси також необхідно враховувати у спорах про розірвання шлюбу, а тому в даному випадку, враховуючи що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя (позивача), суд, зупиняючи провадження у справі саме на невизначений термін у зв`язку з можливістю неодноразового продовження дії воєнного стану в Україні, проігнорував норми матеріального права, а саме ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та примушування їх до шлюбу не допускається.
Вважає, що оскаржуваною ухвалою порушено права, свободи та інтереси позивача, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому її права на створення нової повноцінної сім`ї.
На думку апелянта, суд не врахував положення ст. 60 СК України, в якій встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, що також може мати негативні наслідки для позивача при зупиненні провадження у справі про розірвання шлюбу на період дії воєнного стану – тобто на невизначений строк.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася із позовом, у якому просить розірвати шлюб із ОСОБА_3 
ОСОБА_3 13 травня 2023 року подано засобами поштового зв`язку клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення воєнного стану та його повернення з лав Збройних Сил України.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження, виходив з того, що відповідач перебуває у лавах Збройних Сил України, а тому суд вважав за необхідне на підставі клопотання ОСОБА_3 провадження у справі зупинити до припинення перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Колегія суддів погоджується з таким висновками суду, виходячи з наступного.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
За приписами пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України – це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
Воєнний стан введено в Україні з 24 лютого 2022 року.
Відповідно до довідки № 168 від 13 травня 2023 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з 24 лютого 2022 року та по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 30).
За таких обставин, враховуючи обов`язок суду зупинити провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, на думку колегії суддів місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що є всі підстави для зупинення провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для зупинення провадження у спорах про розірвання шлюбу та імперативності характеру процесуальної норми, колегія суддів не бере до уваги, оскільки положення частини 1 статті 251 ЦПК України містять вичерпний перелік підстав, у яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі та він не містить виключень, зокрема щодо справ про розірвання шлюбу.
Посилання в апеляційній скарзі на норми Сімейного кодексу України не спростовують той факт, що відповідач бажає приймати участь у розгляді справи, однак у зв`язку із проходженням військової служби не може цього зробити.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Якуби Галини Олександрівни залишити без задоволення. 
Ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 26 травня 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді