ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 р. 	Справа № 524/7569/22	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Яковини В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2023, суддя С.С. Бойко,  по справі № 524/7569/22
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України                    
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання судового рішення - постанови Вищого адміністративного суду України к-28622/10 від 15.06.2012, яка  вступила в законну силу 08.08.2012, про зобов`язання   Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію ОСОБА_1 згідно п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького рядового складу внутрішніх справ та деяких інших осіб" з 13.03.2008;
- зобов`язати провести відповідні управлінські дії щодо скасування постанови ВП№34562661 від 04.08.2022 про закінчення виконавчого провадження.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про не врахування судом першої інстанції, що судове рішення відносно позивача виконано лише частково, позивачем не отримані у повному обсязі пенсійні виплати.
Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) не надав відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається   в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою Вищого адміністративного суду України К-28622/10 від 15.06.2012 рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28.10.2009 та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2010 скасовані та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Полтавського обласного військового комісаріату щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 неправомірними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію ОСОБА_1 згідно п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсії забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу оргій внутрішніх справ та деяких інших осіб», з 13.03.2008.
05.10.2012 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечте примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 345626 на виконання виконавчого листа Автозаводського районного суду м. Кременчука № 2а-755/09, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області призначити пенсію ОСОБА_1 згідно п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 13.03.2008 року.
Листом від 29.07.2022 № 1600-0308-5/37982 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило  виконавчу службу, що відповідно виконавчого листа № 2а-755/09 Автозаводського районного суду м. Кременчука, на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 справа № К-28622/10, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу орган внутрішніх справ та деяких інших осіб» з 13.03.2008 по 15.02.2019 (до призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в більшому розмірі).
Пенсія призначена на підставі довідки про розмір грошового забезпечення визначеного згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 129 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовці осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».
Доплата різниці пенсії з 13.03.2008 по 15.02.2019 в сумі 141962,99 грн підлягає погашенню згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.
Одночасно Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомлено, що з 19.07.2022 ОСОБА_1 згідно його заяви від 19.07.2022, призначено пенсію за вислугу років, виплату якої розпочато з 01.08.2022 у розмірі 3854,00 грн.
До зазначеного листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 29.07.2022 додано копії відповідних документів.
У зв`язку з виконанням судового рішення 04.08.2022 державним виконавцем Відділу (м. Суми), керуючись вимогами п. 9 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №34562661.
Одночасно листом від 04.08.2022 №17534 державним виконавцем відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено вказану постанову сторонам та органу, що видав виконавчий документ.
30.10.2022   ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив скасувати постанову ВП №34562661 від 04.08.2022 про закінчення виконавчого провадження, здійснення заходів щодо підлеглих структурних підрозділів та посадових осіб, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.
08.11.2022 Департаментом державної виконавчої служби надіслано запит №103876/132102-31-22/20.4.1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання інформації з приводу виконання рішення суду з наданням правової оцінки діям державного виконавця в строк до 15.11.2022.
На виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України стосовно звернення ОСОБА_1 . Північно-Східним міжрегіональним управлінням міністерства юстиції (м. Суми) надано Департаменту детальну інформацію щодо виконавчого провадження ВП №34562661 з примусового виконання виконавчого листа №2а-755/09, виданого 26.09.2012 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, та копії документів, на підставі яких прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження №34562661.
Листом від 24.11.2022 №111122/132102-31-22/20.4.1 Департаментом державної виконавчої служби повідомлено позивача щодо результатів розгляду його звернення, роз`яснено, що відповідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом. Постанову від 04.08.2022 про закінчення виконавчого провадження прийнято у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно виконавчого документа. ОСОБА_1 повідомлено, що контроль за діями органів Пенсійного фонду не відноситься до компетенції Міністерства юстиції України.
Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав  для визнання бездіяльності Департаменту держаної виконавчої служби щодо розгляду скарги ОСОБА_1 , оскільки ним вчинялися дії за результатами розгляду скарги позивача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Відповідно до п.1 ч.1, ч.5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно з п.п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Відповідно до ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 30.10.2022 позивач звернувся зі скаргою до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив скасувати постанову ВП №34562661 від 04.08.2022 про закінчення виконавчого провадження, здійснення заходів щодо підлеглих структурних підрозділів та посадових осіб, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.
За результатом розгляду заяви позивача, Департаментом державної виконавчої служби витребувано інформацію та документи по виконавчому провадженню ВП №34562661 з примусового виконання виконавчого листа №2а-755/09, виданого 26.09.2012 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області та копії документів, на підставі яких прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження №34562661, розглянуто їх та надано обґрунтовану відповідь про результати розгляду скарги позивача.
Зазначені обставини свідчать про відсутність в даному випадку бездіяльності Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання постанови Вищого адміністративного суду України К-28622/10 від 15.06.2012. 
Щодо зобов`язання відповідача провести відповідні управлінські дії стосовно скасування постанови ВП№34562661 від 04.08.2022 про закінчення виконавчого провадження слід зазначити наступне.
Так, під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій не виявлено бездіяльність відповідача стосовно забезпечення належного виконання судового рішення, та за результатами скарги позивача Департамент державної виконавчої служби дійшов висновку, що постанова від 04.08.2022 про закінчення виконавчого провадження прийнята з підстав повного виконання рішення згідно виконавчого документа. 
Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження"  рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.
Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Таким чином, позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції, що судове рішення відносно позивача виконано лише частково, позивачем не отримані у повному обсязі пенсійні виплати, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі № 524/7569/22  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.С. Чалий